În iunie 1863, după peste doi ani de conflicte sângeroase...
armata confederată din Virginia de Nord, condusă de Robert E. Lee...
traversează Potomac-ul, plănuind invadarea Nordului.
E o armată de 70.000 de oameni.
Merg încet în spatele munţilor Blue Ridge...
folosindu-se de aceştia ca de un scut.
Obiectivul Ior e să atragă armata unionistã în câmp deschis...
unde poate fi distrusă.
La sfârşitul Iui iunie, cei 80.000 de soldaţi unionişti de pe Potomac...
pleacă spre nord din Virginia, pentru a cuceri drumurile înguste...
din Maryland şi Pennsylvania.
Generalul Lee ştie că guvernul sudist a pregătit o scrisoare.
O scrisoare de pace.
Se va afla pe biroul Iui Abraham Lincoln, preşedintele S.U.A...
în ziua în care Lee vă distruge armata de pe Potomac...
undeva, Ia nord de Washington.
MARŢI, 30 IUNIE 1863
A TREIA VARĂ DE RĂZBOI
Cavaleria federală. Două brigăzi.
GRANIŢA DINTRE MARYLAND ŞI PENNSYLVANIA
- Salutare! Încotro? - Trebuie să-I văd pe generalul Longstreet.
Chiar aşa?
Ştiu că tabăra generalului Lee e în apropiere.
Şi Longstreet e mereu lângă el.
- Duceţi-mă la el. E urgent. - Să-ţi explic ceva, străine.
Nu porţi uniformă şi vrei să treci de postul de pază.
Te duc acolo, dar, dacă nu te cunoaşte nimeni...
din păcate va trebui să fii spânzurat.
D-Ie general!
Îmi cer scuze, dar s-a întors Harrison.
- Harrison? - Da, domnule.
Iscoada Harrison.
Ştiam că vreţi să aflaţi imediat ce apare.
E afarã, domnule.
La ordinele dv.
Nu vă aşteptaţi să mă vedeţi, nu?
Te-am plătit cu aur acum trei săptămâni. Ce îmi aduci?
Mai aveţi încă unul?
Tutunul minunat din Sud.
Ce ai aflat?
Poziţia armatei yankeilor_ Sunt Ia câţiva kilometri mai încolo.
Vin încoace cu toţii. Sunt şapte corpuri de armată.
La câţiva kilometri?
Da. Două brigăzi de cavalerie sunt Ia...
două, poate patru ore distanţă.
După ele vin cele şapte corpuri.
Vă arăt pe hartă, dacă vreţi. Sunt cam 80.000 de oameni.
Toate cele şapte corpuri.
Nu ştiaţi asta, d-Ie general?
Nu ştiaţi că avansează.
Dacă ştiaţi, nu vă răspândeaţi aşa trupele.
De unde ştii că ne-am răspândit?
D-Ie general, îmi cunosc meseria.
Mă iertaţi, dar, dacă ce spune omul ăsta e adevărat...
noi cum de nu ştim nimic?
Trupele generalului Stuart sunt acolo. Ne-ar fi dat de veste.
- Ce ştii despre Jeb Stuart? - E acolo.
A pornit spre nord, dornic să apară în ziare.
Nu Ie-a făcut probleme unioniştilor.
Dacă armata federala se deplasează atât de repede pe cât spui tu...
- Trebuie să cred că generalul Stuart... - Fiţi atent!
M-am apropiat Ia un pas de toată cavaleria yankee.
Am trecut de posturile de pază.
A fost periculos.
Nu ştiu ce face Jeb Stuart.
Nu-mi pasă. Eu îmi fac meseria.
Cavaleria yankee e aproape, sunt numeroşi...
sunt Ia doar două ore distanţă de locul ăsta.
Şi jur că ăsta e adevărul!
- Maior Sorrel. - Da, domnule.
Du-te Ia generalul Lee şi anunţă-I ce se întâmplă.
Da, d-Ie.
- Căpitane Goree! - Da, d-Ie.
Dă-i omului un cort.
Şi un trabuc.
Am înţeles.
Spune că avangardă e din corpul 3...
Corpul 6 e în spate...
sprijinit de o coloană de cavalerie.
Sunt şapte corpuri în total.
Corpurile 1 şi 11 sunt Ia nord de Taneytown.
Alţi călăreţi sunt Ia două ore spre est.
Ar putea fi 100.000 în total.
ÎI crezi pe dl. Harrison?
A N-avem de ales. || mai ştiţi? E actorul din Mississippi.
Ne luăm după un actor?
Nu putem să n-o facem.
Generalul Stuart ne-ar fi avertizat.
Generalul Stuart ne-ar fi dat de veste.
Încă ceva! Hooker a fost înlocuit.
George Meade e noul comandant. Harrison a aflat din ziarele yankee.
George Meade, din Pennsylvania.
Cred că o să fie mai precaut.
Are nevoie de timp, să se organizeze.
Am putea să acţionăm rapid.
S-ar putea să avem o oportunitate.
Da, d-Ie.
N-avem de ce să mai aşteptăm.
Ar trebui să ne concentrăm aici.
Toate drumurile se unesc Ia est de trecătoarea asta.
- E o răscruce importanta. - Da, d-Ie.
Mi-am lăsat ochelarii acolo. Cum se cheamă oraşul ăsta?
Gettysburg.
Foarte bine.
APROAPE DE UNION MILLS, MARYLAND
Un mesaj pentru col. Chamberlain.
40 KM DE GETTYSBURG
Draga colonele, trezirea!
Îmi cer scuze, avem o mică problemă.
Vreţi s-o aflaţi?
Treziţi-vă, domnule!
Se apropie o companie întreagă.
Vine încoace! Vă las să vă treziţi, dar avem o problemă gravă.
120 de oameni vin încoace. Vor fi oaspeţii noştri.
Poftim?
Trebuie să sosească.
- Cine? - Răzvrătiţii.
Răzvrătiţii, d-Ie colonel.
120 de oameni din regimentul 2 Maine, care a fost desfiinţată.
120 de răzvrătiţi?
Da.
Listele de recrutare...
ale diviziei au expirat.
Toţi au plecat acasă, mai puţin cei 120 de băieţi...
care au semnat contracte pe trei ani.
Trei ani!
Bieţii oameni mai au de slujit un an.
Dar au crezut că s-au înrolat ca să lupte doar alături...
de regimentul 2 Maine.
Aşa că...
au plecat.
Au demisionat. 120 de oameni.
- Vă simţiţi bine, d-Ie colonel? - Da.
Băieţii ăştia din Maine nu mai vor să lupte.
Nu-i puteau trimite acasă, dar nici nu ştiau ce să Ie facă.
Dar s-au gândit Ia noi...
singurul regiment din Maine din corpul 5.
Aşa că au fost trimişi aici.
Da, d-Ie.
Am un mesaj de Ia noul comandant.
George Meade, d-Ie.
Exact.
Generalul acestor corpuri...
a fost numit comandant al întregii armate.
E cel mai nou, dacă ţii socoteala.
Mesajul spune că vor ajunge în dimineaţa asta |a noi.
"Dacă nu se supun ordinelor, puteţi să-i împuşcaţi."
- Să-i împuşcăm? - Da.
Pe oamenii din Maine?
"Sunteţi autorizaţi să-i împuşcaţi pe cei ce refuza să-şi facă datoria."
Sunt numai oameni din Maine?
Da. Şi sunt bărbaţi pe cinste.
Revolta. Credeam că e un cuvânt folosit în marină.
Plecăm în zori.
E un moment bun.
întotdeauna mi-au plăcut clipele de dinainte de răsărit.
Când o să se termine războiul, o să-mi lipsească.
Domnule?
Nu bătăliile.
Soarta noastră e în mâinile Domnului.
O zi bună, d-Ie!
Asemenea.
D-Ie general!
Să-i trezesc? Să-i pregătesc de drum?
Nu, Moxley.
Lasă băieţii să mai doărmă. O să aibă nevoie de odihnă.
Am înţeles.
Prizonieri, alinierea, Ia stânga!
Câţi oameni se afla în regimentul 20 Maine?
Cam 250, domnule, dacă punem Ia socoteală şi ofiţerii.
Cum naiba să supraveghem 120 de oameni?
D-Ie colonel, o să fie arşiţa azi.
Cum deja aţi avut probleme din cauza căldurii, o să mergeţi pe calul...
pe care ni I-a oferit Dumnezeu, în Ioc să mărşăluiţi prin praf?
Tu ai mers pe jos.
Eu sunt infanterist de când eraţi Ia şcoală.
După primele mii de kilometri, te obişnuieşti cu umblatul pe jos.
Bună dimineaţa, Lawrence.
Ce mai faci? Pari obosit.
Tom, nu-mi mai spune Lawrence.
Nu înţeleg.
Ameninţi un om cu armă ca să-I faci să lupte.
Stânga împrejur!
Atenţie!
L-aţi auzit pe dl. Căpitan. Atenţie!
Gãrzi, puneţi-i să se ridice!
ÎI caut pe comandantul regimentului 20 Maine.
L-aţi găsit.
- EI e. - Tu eşti Chamberlain?
Colonelul Chamberlain, pentru tine.
Căpitanul Brewer, d-Ie.
Regimentul 118 Pennsylvania.
Dacă dv. Sunteţi comandantul, vă predau aceşti prizonieri.
Puteţi să-i luaţi.
Am folosit baionetele ca să-i conving să mărşăluiască.
Trebuie să semnaţi de primire.
Semnează, locotenente!
Eşti liber, căpitane.
Sunteţi autorizat să luaţi orice măsuri necesare.
Dacă vreţi să-i împuşcaţi...
n-aveţi decât.
Nimeni n-o să spună nimic.
Am spus că eşti liber, căpitane.
Puteţi pleca. N-avem nevoie de gărzi.
Sunt Chamberlain. Sunt colonel în regimentul 20 Maine.
Când aţi mâncat ultima oară?
Au vrut să ne învingă înfometându-ne.
Încă n-au reuşit.
M-au anunţat cu puţină vreme înainte că veniţi.
O să pun bucătarul Ia treabă.
Carnea e un pic crudă, n-avem timp să gătim.
Avem mult de mers azi. O să veniţi cu noi, aşa că mâncaţi bine.
Vă aşezaţi sub pomii ăia. Serg. Tozier, ocupă-te de asta!
Am înţeles.
Duceţi-vă şi mâncaţi, vin după aceea să stăm de vorbă.
D-Ie colonel, vrem să ne plângem.
Oamenii m-au ales pe mine să vorbesc.
Bine. Vino cu mine!
Restul duceţi-vă să mâncaţi. O să plecăm în curând.
În picioare!
- Doamne, Lawrence! - Zâmbeşte. Nu-mi spune Lawrence.
-Au plecat? - Da, d-Ie.
Înainte marş!
Cum te cheamă?
N-am chef de amabilitãţi, d-Ie colonel.
De obicei, nu sunt atât de degajat.
Am preluat comanda regimentului acum câteva zile.
Cineva trebuia să vă ureze bun-venit în unitatea mea... noastră.
Am înţeles că v-au reţinut pentru că aţi semnat contracte pe trei ani.
Îmi pare rău. Vrei cafea?
Sigur?
- La Ioc, domnule... - Bucklin.
Joseph Bucklin.
D-Ie colonel, am participat Ia 11 lupte.
Dv. În câte aţi fost?
În mai puţine.
Nu e vorba de contracte.
Mi-am făcut treaba. Ca noi toţi.
Sunt oameni buni. N-ar trebui să fie folosiţi aşa.
Uitaţi!
A ieşit pe partea cealaltă.
Vine un mesager.
D-Ie colonel, sunt obosit.
Înţelegeţi? Am obosit.
M-am săturat de armata asta, de ofiţeri... De Hooker, de idiotul de Meade.
De toţi. De toată nenorocirea asta plină de fricoşi imbecili şi graşi.
Nu pot să conducă nici curăţatul budelor.
Nu sunt în stare să se uşureze unde trebuie nici dacă Ie dai instrucţiuni.
Am obosit.
Suntem oameni buni, am luptat într-o unitate bună.
Idioţii ăştia s-au folosit de noi ca de nişte vite.
N-o să câştigăm războiul ăsta.
Nu cu nemernicii ăştia idioţi de Ia West Point.
Sunt nişte domni blestemaţi! Ofiţeri!
Mesagerul, d-Ie.
Nu pleca!
D-Ie colonel Chamberlain.
DI. Colonel Vincent va informează că şi corpul 5 a pornit Ia drum.
Dv. şi regimentul 20 Maine veţi porni în avangarda.
20 Maine e în frunte. Trimiteţi gărzi în faţa şi oameni pe flancuri.
- Pe flancuri? - Da.
Am înţeles. Salutări d-Iui colonel.
Căpitane Clark, I-ai auzit. Adună regimentul.
Sună adunarea. Strângeţi corturile.
Mănâncă ceva, cred că ţi-ar prinde bine.
Spune-Ie oamenilor că vin.
Băieţii din 2 Maine sunt hrăniţi, Lawrence.
Nu-mi spune Lawrence.
Fir-ar să fie, Lawrence. Sunt fratele tău.
Ai grijă cum îmi spui în faţa oamenilor.
Eşti fratele meu şi o să creadă că te favorizez.
Generalul Meade şi-a numit fiul aghiotant.
Asta e altceva. Generalii pot face orice.
Un general pe câmpul de luptă e egalul Iui Dumnezeu.
Ce facem cu ei? D-Ie colonel!
Nu-i putem împuşca. Nu ne-am mai putea întoarce în Maine.
Ştiu.
Oare şi ei ştiu?
D-Ie colonel, ştiţi cine e omul ăsta?
A Dan Burns, din Orono. || ştiu pe tatăl lui, e preot.
Înjura mai rău ca oricine.
Ştie mai multe înjurături decât orice bărbat din Maine.
Adunarea!
Am vorbit cu soldatul Bucklin. Mi-a spus care-i problema voastră.
Azi nu vă pot ajuta cu nimic.
În câteva minute pornim Ia drum. O să mergem toată ziua.
Mi s-a ordonat să vă iau cu mine.
Mi s-a spus că...
dacă nu veniţi, să vă împuşc.
N-o să fac asta.
Poate alţii ar face-o, dar nu şi eu.
Asta e.
Uitaţi cum stă treaba.
Armata rebelă e drept înainte, ne aşteaptă.
N-avem timp de discuţii.
Avem nevoie de voi.
Nu suntem nici jumătate din câţi eram.
Voi hotărâţi dacă Iuptaţi sau nu.
Dacă veniţi cu noi... Sunteţi obligaţi să veniţi.
Ştiţi cine suntem şi ce căutăm aici.
Dacă e să Iuptaţi alături de noi, trebuie să ştiţi ceva.
Regimentul ăsta s-a format vara trecută, în Maine.
Eram 1.000 Ia început.
Acum, suntem mai puţin de 300.
Toţi ne-am înrolat voluntar în armata Uniunii, ca şi voi.
Mulţi au venit pentru că se plictiseau acasă.
Li s-a părut o treabă distractivă.
Alţii au venit de ruşine.
Mulţi au venit pentru că s-au gândit că fac ce se cuvine.
Toţi am văzut oameni murind.
Asta nu e o armată obişnuită.
De-a lungul timpului, oamenii au luptat pentru bani...
pentru femei, pentru prada.
Au luptat pentru pământ, pentru putere.
Pentru că-i conducea un rege sau pentru că |e plăcea să ucidă.
Noi avem un motiv nou.
Aşa ceva nu s-a prea întâmplat în istorie.
Armata noastră vrea să elibereze alţi oameni.
America trebuie să fie un tărâm liber.
Toată!
Fără graniţe intre un stat sclavagist şiunulüben
De aici, până Ia oceanul Pacific.
Nimeni nu trebuie să fie rob.
Nimeni nu se naşte nobil.
Noi judecăm omul după faptele lui, nu după cine a fost tatăl său.
Aici, poţi fi cineva.
Aici, îţi poţi clădi un cămin.
Nu e vorba de pământ.
Pământ se găseşte oricând.
E vorba de principiile la care ţinem.
Eu şi voi.
Până Ia urmă, Iuptăm...
unul pentru celălalt.
Iertaţi-mă.
N-am vrut să vă ţin predici.
Haide!
Discutaţi între voi.
Dacă veniţi alături de noi şi vreţi muschetele înapoi, vi Ie dăm.
Nimeni n-o să mai spună nimic, nicăieri.
Dacă nu acceptaţi, o să veniţi cu noi sub pază.
Când totul se va termina, o să am grijă...
să fiţi trataţi corect, dar acum trebuie să plecăm.
Domnilor!
Dacă pierdem lupta asta, cred că...
pierdem războiul.
Dacă veţi luptă alături de noi, vă voi fi recunoscător.
D-Ie colonel, e o dimineaţă frumoasă.
- Căpitane Spear, suntem gata? - Da, domnule.
Atunci, Ia drum!
20 Maine!
Înainte!
Marş!
CAVALERIA FEDERALĂA LUI BUFORD
LA MARGINEA GETTYSBURG-U LUI
Sunt infanterişti.
E cel puţin o brigadă.
Sunt şi cavalerişti?
Nici unul, domnule.
Ciudat!
Infanterişti intrând singuri pe teritoriul inamic.
Foarte ciudat, domnule.
Ce părere aveţi?
Vine încoace.
Domnule?
Lee s-a întors. Ăsta e grosul.
Credeţi?
- Credeam că se duc Ia Harrisburg. - Asta intenţiona.
Sunt prea mulţi ca să fie doar un raid.
Sunt puternici.
Dacă vreţi să Iuptaţi aici, terenul e foarte bun.
E cel mai bun teren pe care I-am văzut azi.
Aşa e.
Intrăm în oraş cu ambele brigăzi.
Asta o să-i bucure pe locuitori.
Hai să aruncăm o privire!
LA 23 KILOMETRI DEPĂRTARE
- Soldat, trebuie să-ţi coşi cămaşa. - Credeam că războiul se duce în Virginia.
Din ce divizie sunteţi?
D-Ie colonel, îmi daţi voie?
Un bun ofiţer nu călăreşte toată ziua. Am stat prea mult degeaba.
Ce părere ai?
- Ce părere ai? - Despre ce?
Despre băieţii din 2 Maine, fireşte.
O să ni se alăture vreunul?
Doar şase au refuzat. Poţi să crezi?
Ce?
Eu am numărat voturile. 114 au ales să lupte.
- Să fiu al naibii! - Ai făcut treabă bună.
În regulă. Vezi să stea laolaltă.
Glazier îi supraveghează pe căpoşi. Sunt şase.
Ia-Ie numele şi trimite-i în companii diferite.
Vreau să fie împrăştiaţi.
- O să Ie dau muschetele înapoi. - D-Ie colonel!
Continuă să trimiţi patrule. Ţine-i sub observaţie pe ăia din faţă.
Si trimite-i şi spre nord. O să vină dinspre Carlisle.
Cred că Lee şi-a întors toată armata...
încoace, încercând sa se aşeze...
între Meade şi Washington.
Dacă am dreptate, multe trupe o să vină de pe drumul ăsta
şi de pe cel de Ia nord, aşa ca dă-i bătaie.
'nţSIeSI
Dumnezeule, nu-mi vine să cred cât de în nord au ajuns.
Pot să mă sui şi eu pe poneiul tău?
Rebeli peste tot.
Ce mă bucur să vă văd.
Servitorul dvs, doamnă.
O să avem deranj în oraş?
Ne descurcăm noi cavaleriştii.
N-am ştiut că sunteţi un cavaler.
Nu-s aşa timid şi rezervat ca dvs. Să-mi fie cu iertare.
Da, sunt timid ca un regiment în plin galop.
Detaşamentele de aprovizionare sunt pe aici de câteva zile.
Au luat toate vacile, puii, porcii.
N-a mai rămas nici pentru cai nimic.
Bobby Lee vine de pe drumul ăla.
Cu toată armata Virginiei de Nord după el.
Vă recomand să vă întoarceţi Ia casele dvs şi să rămâneţi înăuntru, oameni buni.
A, da, şi până când?
Până nu mai auziţi Împuşcături.
Mereu m-a deranjat ceva în legătură cu primarii, politicienii, demnitarii ăştia.
Sunt prea graşi şi dau cam mult din gură.
Apoi nu ezită să-ţi ceară să mori pentru ei.
Ştii ce o să se întâmple aici dimineaţa?
Domnule?
Toată armata rebela o să fie aici.
Vor traversa oraşul şi vor cuceri dealul din partea opusă.
Când o să ajungă ai noştri, Lee vă fi pe o poziţie superioară. O să ne fie greu.
Pe terenul înalt!
Meade se va apropia precaut, neavând experienţă de comandant.
Cei din Washington îl vor presa.
Va primi neîncetat telegrame. Atacaţi!
Aşa că va înconjura dealurile.
Când armata Iui Lee va fi în tranşee, în spatele stâncilor...
Meade va ataca, dacă-şi poate coordona armata.
Se va afla în câmp deschis...
direct în bătaia focului.
Vom ataca vitejeşte, vom fi măcelăriţi vitejeşte.
Iar oamenii cu jobene şi ceasuri de aur se vor bate cu pumnii în piept...
şi vor spune că a fost o ofensivă curajoasă.
Devin, toată viaţa am fost soldat...
dar nimic nu mi s-a părut mai crud de limpede ca asta.
Parcă văd trupele unioniste într-un moment prelungit...
urcând spre vârful stâncos...
de parcă s-ar fi întâmplat deja...
de parcă ar fi o amintire.
Simt că e ceva...
predestinat, de neschimbat.
De parcă ziua de mâine a trecut şi nu mai poţi face nimic.
Aşa cum te simţi înaintea unui atac nesăbuit...
ştiind că va eşua...
dar neputându-I opri.
Şi trebuie să mai şi participi Ia eşecul ăsta.
Avem 2.500 de oameni.
O să atace în forţă.
S-ar putea ca în zori să avem în faţă 20.000.
Dacă păstrăm culmea câteva ore, îi putem respinge.
Putem baricada drumul până vine grosul trupelor.
Putem împiedica duşmanul să ajungă pe deal!
Băieţii sunt gata de luptă, nu am nici o îndoială.
O să forţăm rebelii să se oprească.
Drumul pe care vin se îngustează.
Dacă-i respingem, o să Ie ia o vreme până se vor regrupa.
Bateria Iui Calef e gata?
Cele şase tunuri sunt amplasate acum.
Cât de departe e Reynolds, cu grosul trupelor?
La vreo 16 km, nu mai mult.
Aveaţi dreptate.
Iscoadele raportează că rebelii vin încoace.
Toate trupele vin în direcţia asta.
Vom rezistă până dimineaţa.
Suficient ca să ajungă Reynolds şi infanterie lui.
Dacă păstrăm terenul înalt, avem o şansă...
să câştigăm lupta ce va urma.
- S-a înţeles? - Da, domnule.
Aşezaţi tunurile de-a lungul drumului ăstuia, Chambersburg Pike.
Rebelii vor ataca în zori. Îi putem ţine Ia distanţa cel puţin două ore.
D-Ie general, eu zic că rezistăm toată ziua.
Are dreptate.
La Thoroughfare Gap I-aţi oprit pe Longstreet.
- Aţi rezisţat şase ore. - Dar degeaba. Intăririle n-au venit.
Rebelii vor ataca Ia prima oră.
Fiţi atenţi!
Posturile de pază să ne avertizeze.
Asta e, domnilor.
La posturi!
D-Ie general Reynolds, trupele mele ocupa o poziţie bună...
Ia vest de Gettysburg, pe Chambersburg Pike.
Am trimis trupe de recunoaştere în toate direcţiile...
din care s-ar putea apropia duşmanul.
Sunt mulţumit că trupele Iui A. P. HiII sunt Ia vest de noi...
dincolo de Castown.
Posturile de pază ale duşmanului sunt Ia 7 km de poziţia mea.
Se spune că Ewell traversează munţii dinspre CarIisIe.
Dacă-i aşa, două corpuri de armata ne vor asalta simultan dimineaţa.
Unul dinspre vest, celălalt dinspre nord.
Vreţi să menţin poziţia dacă voi fi atacat?
Vă rog să-mi confirmaţi.
J.N.O. Buford.
MIERCURI, 1 IULIE 1863
PRIMA ZI DE LUPTĂ
"Pleacă cerurile, Doamne.
"Şi pogoară-Te! Atinge munţii, ca să fumege!
"Binecuvântat să fie Domnul, Stânca mea, care-mi deprinde degetele Ia bătălie...
"şi mâinile Ia luptă. Amin."
Bună dimineaţa, Lucy!
Bună dimineaţa şi dv., Traveler!
Bună dimineaţa!
Bună dimineaţa, maior Taylor.
Ce faceţi în această dimineaţă, domnule? Cum vă simţiţi, domnule?
E vreo veste de Ia Generalul Stuart?
Nu, domnule. V-aş fi trezit, domnule, dacă...
Nu a fost niciun raport, domnule.
Dacă nu primesc nicio veste de Ia Generalul Stuart până diseară, o să-i trimit vorbă.
Da, domnule. Am un mesaj de Ia Generalul HiII, domnule.
- Aşa? - Generalul HiII doreşte să vă informeze că
se duce Ia Gettysburg în această dimineaţă,
împreună cu principalul său general al diviziei, Heth.
- Cu ce scop? - M-a informat că
e un stoc de pantofi în oraş
şi că intenţionează să rechiziţioneze nişte încălţăminte.
Generalul HiII ştie că nu vreau nicio luptă până când această armată nu este adunata?
Generalul HiII nu se aşteaptă Ia opoziţie,
cu excepţia miliţiei locale cu carabine şi restul.
Bine.
- DI. General ia micul dejun? - Nu, mulţumesc.
Avem o mulţime de clătite.
Unt proaspăt, slãnină, şuncă, gem de mere, cireşe coapte.
Ar trebui să mâncaţi, d-Ie.
Sunt de Ia gazda noastră, măreţul stat Pennsylvania.
Au fost probleme cu populaţia locală?
Nu, domnule. Nicio problemă.
Bărbaţii se comportă bine,
însă sunt nişte femei care susţin că Ie-am luat toată mâncarea.
Şi deşi nu se plâng că am plătit pentru ea,
cu buna şi draga monedă a măreţii Virginie,
obiectează împotriva foamei.
Trebuie să fim buni cu aceşti oameni, domnule maior.
- Avem destui duşmani. - Da, domnule.
Oamenii au ordine stricte,
însă sunt de acord că acele ordine ar fi mai uşor de urmat,
dacă yankeii ar fi arătat bunătate când erau în Virginia.
Domnule maior, această armată va fi condusă corespunzător
şi cu respect pentru populaţia civilă tot timpul.
Şi tu îmi vei raporta orice infracţiune,
indiferent cât de minoră sau trivială ar părea.
- Da, domnule. - Foarte bine.
Bună dimineaţa!
Generale Longstreet, bună dimineaţa.
Trupele federale se adună.
Da, pot confirma o parte din informaţiile Iui Harrison.
Noul Ior comandant e George Meade.
Unioniştii au trupe de cavalerie Ia Gettysburg.
Cavalerie?
Generalul HiII zice că sunt doar miIiţii.
Da?
Sunt cavalerişti.
Înseamnă că şi infanterie e pe aproape.
Meade avansează rapid.
Poate că vrea să ne ocolească.
Nu contează dacă e în spate sau în faţa. O să ne luptam oriunde o fi.
Probabil că Abe Lincoln îi cere cu disperare să ne alunge din Pennsylvania.
S-ar putea să avem o şansă.
De acord.
Obiectivul nostru era să atragem armata din Virginia în câmp deschis.
Sunt în câmp deschis.
Generalul Meade a impus un marş forţat.
Afost neobişnuit de cald.
Probabil că o să ajungă aici obosiţi şi împrăştiaţi.
Îi putem ataca pe măsură ce apar.
Dacă eliminăm câteva corpuri de armată, am egala şansele.
Dar trebuie să atacăm rapid şi în forţă.
Ce regiment de artilerie e?
Nu ştiu.
Generalul Heth e în frunte.
- Ai înţeles instrucţiunile? - Da. Către toţi comandanţii.
Evitaţi contactul cu duşmanul până Ia concentrarea trupelor.
Şi generalul Heth?
Afost instruit să nu forţeze un atac.
L-am spus de dimineaţă.
Să ne apropiem de front! Cheamă-I pe generalul Heth.
- Trebuie să ştiu ce se petrece. - Da, d-Ie.
Generale...
în lupta ce va urma, vreau să rămâneţi în spatele combatanţilor.
Am pierdut prea mulţi comandanţi cu experienţă...
şi dv. Aveţi obiceiul de a avansa prea mult.
Nu-i pot conduce din spate.
O s-o spun pe şleau.
Nu-mi permit să te pierd.
Să ne gândim Ia ziua de azi. Adu-ţi trupele încoace.
Maior Taylor, vezi ca Traveler să fie înşeuat.
- Vreau să arunc o privire. - Am înţeles.
Au o brigadă pe poziţii şi atâta tot.
Suntem pe cel mai avantajos teren şi ei vin cu o singură brigada.
Minunat!
Coborâţi, domnilor!
Retragerea!
FUQ-
Să-i secerăm.
-Avem pierderi? - Foarte puţine.
I-am prins în câmp deschis. Îi avem la mână.
Sunt aroganţi. Ne-au atacat direct.
Avem prizonieri din divizia Iui Heth, corpul de armata aI Iui HiII.
Asta mă aşteaptă în faţa.
O divizie nouă. Sunt cam 8.000 de oameni. Sunt foarte aproape.
Sunt ceva mai încolo, pe drumul dintre noi şi Castown.
Mai durează până intră în formaţie de luptă.
Da, dar trupele lui Hi|| îi urmează. Sunt cam 25.000.
Longstreet e în spate. Ewell e Ia nord.
Ştiu, colonele.
John Reynolds n-o să ajungă aici cu armata intactă.
Ci doar cu o parte.
Rebelii o să fie aici după-amiaza...
cu toţi oamenii de care dispun. Am vrut să ştiţi.
Ce vreţi să fac?
Heth o să ajungă imediat.
Dacă are ceva minte şi nu e prost deloc...
o să-şi dea seama că are cel puţin o brigadă în faţa.
N-o să-şi amplaseze toată divizia.
Ar dura jumătate de dimineaţă.
N-are nevoie de toată divizia.
Exact.
Devin a raportat mişcări pe frontul din dreapta?
- Nu, deloc. - Bine.
Devin o să-şi retragă băieţii din ascunziş...
şi o să vină lângă tine, că să întărească frontul.
Heth o să se lovească de două brigăzi.
Asta o să-I oprească până Ia sosirea Iui Reynolds.
Aşa e.
Mă bucur că s-a oprit ploaia. Nu vreau că Reynolds să mai întârzie.
Ai grijă de tine, colonele!
Nu vă faceţi griji, nu-i om mai prevăzător ca mine.
LA 13 KM SPRE VEST
Foc!
Retragerea!
Rezistaţi pe flancul ăla!
Trageţi!
Gamble a fost Iovit.
Colonelul Gamble, dar nu e grav rănit.
N-am nimic.
A fost cât pe-aci.
DI. Colonel Devin va saluta. Nu sunt probleme pe dreapta.
S-au apropiat, dar am folosit trupele de rezervă.
Nu i-am folosit pe toţi.
Mai aveţi şi alte ordine?
Spune-i să avanseze cu rezervele.
Trageţi în continuare!
Foc!
E dl. General Reynolds.
Slavă Domnului!
Cum merge, John?
E o nenorocire.
- Rezişti? - Eu cred că da.
Căpitane, galopează până Ia generalul Meade.
Transmite-i că inamicul avansează în forţă.
Mă tem că o sa ajungă pe culmi înaintea noastră.
Ne vom bate cu ei aici, cm cu cm, prin oraş dacă trebuie.
- Da, să trăiţi. - Locotenente.
Mergi în oraş, spune-Ie oamenilor să nu iasă pe străzi, mai ales copiii.
Cred că va avea Ioc o bătălie considerabilă azi aici.
Joe, cum poţi vedea prin chestiile alea?
Domnule general, ce mă bucur să vă văd.
Primul corp e ca şi ajuns. AI 11-lea e fix în spate.
- Bravo, John. - Mulţumesc.
Nu cred că ştiau până acum cu ce forţe se înfruntă.
Iar acum că ai ajuns, tot nu o să ştie.
Ei bine, o să se întoarcă. Foarte bine.
Heth o să se întoarcă crezând ca înfruntă două brigăzi de cavalerie obosite.
Când colo va da peste două corpuri proaspete de infanterie.
Da, să trăiţi. Sărmanul Harry.
Poţi să-ţi retragi băieţii de îndată ce ne desfăşurăm.
Aşează-mi-i pe flancuri. Cavalerie bună pe ambele flancuri.
'nţe|es, să trăiţi. Ei bine, John, până acum
m-am cam strâmbat când apăreau superiorii
Dar, John, ce mă bucur să te văd.
Domnilor, plasaţi trupele.
Iar acum, John...
Heth vine încoace cu vreo 10.000 de oameni, nu crezi?
Ba da. Sunt şi mai mulţi în spatele lui.
Noi putem folosi cam 20.000 de oameni. Suntem bine pregătiţi.
Pentru o vreme.
Le-am cerut tuturor comandanţilor să vină încoace cât mai repede.
E un teren ideal.
Asta am spus şi eu.
Hai să-I surprindem pe Harry Heth.
Hai!
- Generale Heth. - Permiteţi să raportez.
Da.
E foarte bizar. Situaţia e confuza.
Ce s-a întâmplat?
Am înaintat în direcţia asta, cum mi s-a spus.
Credeam că sunt doar trupe de miliţie, dar erau cavalerişti pe jos.
Nu erau mulţi şi băieţii n-au vrut să stea deoparte.
Am crezut că n-o să ne oprească pe noi câţiva cavalerişti...
dar au luptat cu curaj.
Au fost foarte viteji, domnule.
Continuă!
N-au vrut să plece.
Băieţii mei s-au enervat.
Am chemat toată divizia şi i-am atacat.
Era să-i alungăm, când deodată...
au venit infanteriştii.
Am fost respinşi.
Ne-am regrupat şi am încercat din nou. Nu puteam să-i lăsăm să ne învingă.
Se apropie infanteriştii yankei. Nu ştim câţi sunt.
Dar nu ştiu ce altceva puteam face.
A început ca o încăierare cu trupe de miliţie.
Dar m-am trezit că mă bat cu jumătate din armata unionistă.
Lucrurile mai scapă de sub control. De asta exista ordinele.
- Se poate să nu Ie fi înţeles? - Nu, d-Ie.
Îipoüidenüñca?
Infanteriştii erau din Pălăriile Negre, corpul 1.
Mai vin şi alte corpuri, pe care nu Ie-am identificat.
Vreau toate informaţiile legate de forţele duşmanului.
Maior Taylor, vreau să te duci pe cea mai înaltă poziţie şi să-i observi.
- Fii atent! - Da, d-Ie.
- Să atac? - Nu, domnule.
Nu suntem gata de o luptă de proporţii.
Generalul Longstreet încă n-a ajuns.
Dar inamicul e dezorganizat.
Dacă aruncăm toate trupele în luptă, vom fi în avantaj.
E artileria noastră?
Da, d-Ie.
Nu înţeleg ce-a păţit generalul Stuart.
- N-am auzit nimic. Ai înţeles? - Da, d-Ie.
Nu ştiu ce mă aşteaptă. Poate că e toată armata federala.
Salutãri din partea d-Iui colonel Babbit.
Rebelii înaintează dinspre nord. Ce ordonaţi?
Sunt soldaţii lui Ewell. Vor să ne înconjoare.
Trebuie să-i înfruntăm şi să-i forţăm să se retragă.
Colonelul Devin să pornească spre ei cât mai repede.
Băieţii Iui Gamble o să încalece şi o să vină şi ei imediat.
Generalul Rodes a întâlnit cavalerişti yankei.
Brigăzile lui Buford.
Generalul Early e în spatele Iui şi va fi pe câmpul de luptă într-o oră.
Generalul Early poate fi atacat de toată armata federala într-o oră.
- E artilerie lui Pender? - Da, s-a instalat, d-Ie.
Patru baterii pe poziţii şi încă două în rezervă.
Generalul Pender ataca, mai suntem eu şi Pender, deci avem trei divizii.
Îi putem călca în picioare.
D-Ie general!
Am văzut doar două corpuri federale, 1 şi 11.
Am văzut avangarda Iui Early Ia nord de trupele Iui Rodes.
O să înceapă lupta imediat.
20.000 de infanterişti sunt în apropierea liniilor unioniste.
E perfect.
Facă-se voia Domnului.
Domnilor, se pare că bătălia a început.
Generale Heth, puteţi atacă!
Le ordon tuturor comandanţilor să atace!
Foc!
Înainte, ultima brigadă, înainte!
Înainte, pentru numele lui Dumnezeu!
E mort.
LA 20 KM DEPĂRTARE
E interesant că brigada asta are propriul semnal din trompetă.
Ştii povestea Iui Dan Butterfield?
Generalul Butterfield? Care a luptat cu Hooker?
Chiar el.
- Era comandantul nostru de brigadă. - Da, era dement.
- Te distrai de minune cu el. - Nu sunt aşa sigur.
Dar îi plăcea să compună semnale de trompetă.
Problema e ca armata asta are prea multe semnale.
Sunt semnale pentru artilerie, infanterie, masă, retragere.
Bătrânul Butterfield a compus un semnal special pentru brigada asta.
Să spunem că am primi un ordin.
EI sufla din trompetă şi noi credem că ni se ordonă ceva, dar nu-i aşa.
Ne supunem ordinului şi am încurcat-o.
Mi s-a întâmplat o dată. Ni s-a întâmplat.
Jumătate de regiment a atacat, jumătate s-a retras.
Aveam de ales.
Brigada asta are un semnal special.
Când îl auzi, ştii că ordinul e pentru tine.
E aşa.
Vezi, semnalul e ca "Dan Butterfield."
În mijlocul luptei, eu ar trebui să-mi amintesc asta?
Poţi să-ţi aminteşti. E uşor de ţinut minte.
Butterfield, a scris multe chemări pentru goarnă.
Ai auzit vreodată de "Cântecul de leagăn al Iui Butterfie|d"?
Cântecul de... ce?
D-Ie colonel!
Îmi cer scuze, d-Ie colonel.
Poate dl. Colonel să ne facă o favoare şi să încalece?
Nu e uşor cu noii recruţi...
când şi ofiţerii se poartă de parcă n-ar avea minte.
Lawrence!
Am mers peste 30 km astăzi.
Am făcut 160 km în cinci zile.
Se întâmplă ceva.
- D-Ie colonel Vincent! - D-Ie Chamberlain.
Sunteţi departe de colegiul Bowdoin, nu?
Şi de Harvard Yard.
Aşa e. Cu puţin noroc, amândoi vom revedea universităţile absolvite.
Între timp, avansaţi cu băieţii cât puteţi de repede.
Două corpuri se lupta Ia Gettysburg.
O să mărşăluim şi pe întuneric, până ajungem acolo.
Am înţeles.
Mergeţi cu Domnul!
Foc!
Fug!
DI. General Pender raportează că duşmanul se retrage.
- Fug. - Foarte bine, locotenente.
Inamicul a cedat pe flancul stâng şi se întoarce Ia Gettysburg.
- Toţi fug. - Foarte bine. Mulţumesc, Caporal.
Căutaţi-I pe şeful artileriei, gen. HiII.
Vreau să lovească dealul cât mai puternic.
- Am înţeles. - Foarte bine.
- Maior Taylor! - Da, d-Ie.
Du mesajul ăsta personal.
Spune-i generalului Ewell ca trupele federale se retrag haotic.
Îi împingem înapoi doar cât să ajungem pe înălţimi.
Spune-i să cucerească dealul din spatele oraşului, dacă poate.
Ai înţeles?
- Da, d-Ie. - Foarte bine.
Felicitări, d-Ie general!
Vreau să vedeţi asta.
E un al doilea Manassas.
Nu ne ieşea mai bine nici dacă plănuiam asta.
Dacă putem cuceri dealul, vreau s-o facem până Ia noapte.
Armata federala s-a retras prin Gettysburg.
Se regrupează pe culmile de Ia marginea oraşului.
Foarte bine.
E aproape perfect. Sunt exact unde ne doream.
Mergeţi spre sud şi est, postaţi-vă între ei şi Lincoln...
găsiţi poziţii înalte...
şi vor fi forţaţi să atace.
Atunci îi vom învinge.
Să ne retragem?
întotdeauna am crezut...
ca strategia noastră e să ducem campanii defensive când putem...
pentru a păstra armata intactă.
Da, dar situaţia s-a schimbat.
-În ce fel? - Deja i-am alungat.
Fug, părăsesc oraşul.
Cum să plecăm din faţa duşmanului?
- Maior Marshall? - Da, d-Ie?
Am ordonat să se tragă în deal, dar nu aud nici un tun.
- Află de ce. - Imediat, d-Ie.
Mulţumesc.
La ce te gândeşti, generale?
Poate nu trebuia să Iuptăm aici.
Ştiu. Dar am învins. Oamenii au învins.
Da, ca întotdeauna.
Dimineaţa am putea fi copleşiţi numeric...
şi ei vor fi în tranşee, pe înălţimi.
Ştii prea bine că numărul duşmanilor n-a contat niciodată.
Aşa e, aveţi dreptate.
Dacă pornim spre Washington, o să ne urmărească.
Atunci, noi vom alege câmpul de luptă.
Dar duşmanul e aici.
Nu noi am ales bătălia asta, dar n-avem ce face.
Cum să cer armatei să se retragă, după ce-a făcut azi?
Nu să se retragă, ci să se regrupeze.
Tunurile noastre sau Ewell îi vor alunga de pe deal.
Dacă Meade ajunge aici mâine, nu mai pot face nimic.
O să-I atac.
Dacă Meade e acolo mâine înseamnă că vrea să-I atacăm.
Am respins două corpuri, dar mai vin încă cinci.
O să înaintez cu băieţii mei cât mai repede.
Prea bine.
- Generale? - Da?
Harrison, actorul, avea dreptate.
Dacă nu era el, toată armata noastră ar fi fost distrusă.
Trupele federale ne-ar fi aşteptat Ia întoarcere.
Îţi sunt profund recunoscător.
Salut!
Din ce unitate sunteţi?
Brigada Iui Archer, divizia Iui Heth.
- De unde sunteţi? - Din Tennessee.
Dumneavoastră?
Din Maine.
N-am fost în Tennessee.
Nici eu n-am fost în Maine.
Nu vreau să vă jignesc...
dar uneori mă întreb de ce Iuptaţi în războiul ăsta.
Dv. De ce Iuptaţi?
Ca să eliberăm sclavii şi să apărăm Uniunea.
Nu ştiu ce zic alţii, dar eu nu mă bat pentru ciori.
Mă bat pentru drepturile mele.
Ca noi toţi.
Pentru ce?
Pentru drepturi.
Nu vreţi să trăiţi voi aşa cum vreţi...
şi noi aşa cum vrem?
"Lasă-i şi pe alţii să trăiască", se spune.
Ar fi mai multă pace dacă mai mulţi ar respecta zicala asta.
Unde ai fost prins?
La răscrucea de Ia vest de Gettysburg.
N-a fost o imagine frumoasă.
Mulţi băieţi buni au murit în floarea vieţii.
Erau şi nordişti şi sudişti.
V-aţi săturat de război?
Da.
Şi eu_
Se pare că n-o să mai iau parte Ia ce-a mai rămas.
Mulţumesc că vorbeşti cu mine.
Ne vedem în iad, yankeule!
Ne vedem în iad, rebelule!
Am găsit un John Henry.
Care John?
John Henry. Un sclav fugar. L-am auzit gemând.
E rănit?
Nu ştiu sigur.
E epuizat.
O să-i dăm ceva de mâncare. Doctorul e pe drum.
- L-ai aflat numele? - A spus ceva, dar n-am înţeles ce.
Nu-i înţeleg pe cei de Ia sud de Mason-Dixon.
Rebeli sau ciori.
Pe Ioc repaus. Doctore, ocupă-te de el!
Înainte de război, aveam vizitatori din Sud.
Erau politicoşi, educaţi.
Am evitat subiectul sclaviei din politeţe.
Dar spre sfârşit nu-I mai puteam ocoli...
dar n-am înţeles niciodată.
Nu ştiu de ce.
Lupta atât de curajos!
Spune-mi, Buster...
ce părere ai despre negri?
Dacă vă referiţi la rasă...
nu ştiu.
Nu trebuie să-ţi fie ruşine.
Nu poţi judeca o rasă întreagă.
Cel care judecă un grup întreg e un tâmpit.
Poţi lua oamenii doar separat.
Eu nu văd nici o diferenţă între noi.
- Nici una? - Nici una.
N-am cunoscut mulţi oameni eliberaţi...
dar, dacă-i priveşti pe cei din Bangor, Portland...
vezi că sunt oameni adevăraţi.
Au o "sclipire divină", cum spunea mama.
Asta e tot.
Rasele înseamnă oameni.
"Ce minune e şi omul.
"Infinite sunt înzestrările lui, în formă şi mişcare...
"clare şi admirabile.
"E ca un înger în mişcare."
Dacă e înger, foarte bine...
dar probabil că e un înger al morţii.
D-Ie colonel, sunteţi un om bun.
Între noi sunt mari diferenţe, dar vă admir.
Sunteţi un idealist.
Adevărul e...
că nu exista "scântei divine".
Mulţi oameni nu valorează mai mult decât un câine mort, credeţi-mă.
Mai ales când se spânzura între ei, cum am văzut eu acasă.
Egalitate?
Eu lupt pentru dreptul de a demonstra că sunt mai bun ca alţii.
Când aţi văzut "scânteie divină" în acţiune, domnule colonel?
Când aţi remarcat egalitatea asta magnifica?
Nu exista egalitate sau şanse egale.
Nici printre frunze sau copaci.
Sunt oameni mai răi ca mine, sunt alţii mai buni...
dar nu cred că rasa sau ţara au vreo importanţă.
Contează. ..
dreptatea.
De asta sunt aici.
O să fiu tratat aşa cum merit...
nu cum merită tata.
Sunt Kilrain...
şi să-i ia naiba de nobili!
Exista o singură aristocraţie...
cea de aici.
De asta trebuie să învingem.
Salutare!
Salutare, d-Ie general!
Salut! A sosit armata din Virginia!
DI. General Pickett va transmite salutãri...
şi vrea să discute cu comandantul.
Salut, George!
D-Ie general.
Dumnezeule, ce miroase aşa?
Eu. Nu e minunat?
L-a luat de Ia un francez mort.
- Bună seara, James! - Salut, Lo!
Nu I-am luat de Ia un francez mort.
L-am cumpărat din Richmond, cu Sally.
Are un nume franţuzesc, dar d-rei Corbert îi place.
- Ce faceţi, generale? - Bine, Jim, bine. Tu?
Foarte bine.
Dick, cum merge?
Bine, John, bine.
Bun. Ascultă, îmi pare rău să te repartizez mirositorului George, aici de faţă,
dar am auzit că ai un stomac puternic.
Domnule General, aş vrea să ştiţi
cât de mult apreciez această oportunitate de a fi iar în acţiune.
Las-o baltă, Dick.
Consider că e un mare noroc
să am un om ca tine Ia această comandă.
Domnule General. Ce avem exact, aici?
Scuzaţi-mă!
Domnilor? Colonele Fremantle?
Vi-I prezint pe generalul-maior George Pickett.
Locotenent-colonelul Arthur Fremantle...
din elita gărzilor Maiestăţii sale...
ataşat militar britanic aI Confederaţiei...
ochii şi urechile reginei Victoria, am putea spune.
Nici pe departe. Sunt doar un observator şi umi|u| dv. Oaspete.
Regimentul dv. E faimos.
DI. General Pickett e principalul nostru strateg.
Corpul 1 de armata din Virginia de Nord. EI răspunde Ia toate întrebările profunde.
Într-adevăr.
Notele Iui de Ia West Point sunt discutate în ambele armate.
Nu cred că un soldat trebuie să înveţe atâta carte.
- învăţătura nu e pentru domni, nu? - Aşa e.
Aterminat ultimul din generaţia lui.
E o mare realizare, ştiindu-i colegii.
Yankeii au numai oameni deştepţi, dar tot n-au făcut nimic.
Să vă prezint comandanţii.
Fiecare dintre ei conduce o brigadă.
EI e Lo Armistead.
Lo. E prescurtarea de Ia Lothario.
Amantul!
EI e Richard Brooke Garnett. Iertaţi-i şchiopătatul!
Afost lovit de curând de un cal.
Băiatul ăsta...
EI e Jim Kemper.
Remarcaţi privirea şireată şi mâna în buzunar.
N-a absolvit Ia West Point, fiţi atenţi Ia el.
E politician din Virginia. Jimmy e aici ca să câştige voturi.
Am fost liderul deputaţilor din Virginia.
Chiar aş vrea să discutăm nişte probleme politice.
O cunoaşteţi pe regina, nu?
Vreau să Ie pot spune celor de acasă asta:
Când o să faceţi ceva...
cu blocada maritimă a yankeilor?
Îmi puteţi da un răspuns?
Hai să bem ceva, hai.
D-Ie general? Domnule.
Putem să schimbăm câteva vorbe?
Sigur, George. Haide.
Trebuie să recunosc că sunt destul de curios
în ceea ce-I priveşte pe d-I general Longstreet.
Până în seara asta nu părea să fraternizeze prea mult.
Aproape un dur, ai putea spune.
Dacă aş fi dvs, m-aş considera norocos.
Să ştii că e probabil cel mai bun jucător de poker din această armată.
Pe vremuri trebuia să te chinui să-I ţii departe de masă.
Apoi scarlatina a lovit Richmondul în acea iarnă. Fix de Crăciun.
D-I general şi-a pierdut toţi trei copiii.
Cel mai mic avea doar 10 ani.
N-a mai fost acelaşi de atunci.
-A... Regina. - In cinstea Reginei.
Majestatea sa.
Vezi, îţi stă bine.
Si ţie, George.
D-Ie general. Nu vreau să dau vina pe dvs...
dar, ştiţi, divizia mea, virginienii mei
nu prea au mai avut parte de luptă de o bună vreme.
Adică, abia dacă am luptat Ia Fredericksburg.
Apoi am ratat complet bătălia de Ia Chancellorsville.
Eram Ia cules ceva pe nu ştiu unde...
Acum mi s-au luat doua dintre brigăzi, Corson, Jenkins, şi i-au trimis
să păzească Richomndul. Dintre toate locurile, fix Richmond?
Iar acum domnule, ştiţi unde am fost plasaţi în coloană?
Ultimii, domnule. Acolo sunt. Exact ultimii. Noi încheiem coloana.
Mă iertaţi, domnule. Vedeţi... băieţii mei...
cam încep să se sature de atitudinea asta
asupra lor, domnule. Băieţii mei...
- George. - Domnule.
- Te rog. - Nu vreau să dau vina pe dvs, domnule.
A, nu, în niciun caz, domnule.
Nu, doar că... Vedeţi... birocraţii...
Vedeţi, eu... eu speram domnule că poate...
vorbiţi dvs cu cineva despre aranjamentul trupelor.
Ai vrea să dau toată armata |a o parte doar ca să fiţi voi primii?
Domnule?
Acum că a venit vorba...
Nu e niciun complot, George. Aşa s-au nimerit lucrurile.
Adică, |a naiba, gândeşte-te aşa:
dacă trebuie să întoarcem armata
păi voi aţi fi primii.
Da, presupun că aşa e, nu?
Înţelegeţi, domnule,
că tot nenorocitul de război s-ăr putea termina după această bătălie
iar virginienii mei vor fi ratat mare parte din el.
Da, ştiu.
Cât de în spate sunt?
Chambersburg, o zi de marş forţat în urmă.
Stiu că pot conta pe tine, George, când va veni momentul...
şi va veni. Va veni.
Mă iertaţi, îl cheamă pe George Ia masa de poker.
Faima domnule, vă precede.
Vai, vă mulţumesc, d-Ie general.
Pe curând flăcăi.
Nu uita banii.
Ştii ceva de bătrânul Winfield?
Bătrânul Winnie?
Hancock? Da.
Ce face?
O să afli.
Conduce corpul 2 de armată.
Vine încoace. O să dăm de el peste câteva zile.
Aş vrea să-I revăd.
Nu I-am mai văzut de dinainte de război.
N-am crezut că o să dureze atâta.
Nici eu, Lo.
Aş vrea să mai vorbesc cu bătrânul Hancock.
Încă o dată.
De ce nu?
Nu te-ar deranja?
Deloc.
Serios.
Chiar crezi că s-ar cuveni? Ar fi etic?
Când se va apropia...
trimite un mesager cu un steag alb şi du-te Ia el.
Nu e mare lucru.
Ultima oară I-am văzut în California.
Chiar când a început războiul...
cu o noapte înainte să plecăm Ia luptă unul împotriva celuilalt.
Vechi prieteni în război.
Ce face brigada ta?
N-am mai văzut soldaţi atât de dornici de luptă.
Trebuie să recunosc că e numai meritul bătrânului.
Cine ar mai fi putut ţine armata asta |a un Ioc atâta vreme?
Mai ţii minte ce se spunea despre el?
Când a preluat comanda? Ii spuneau "Bunicuţa".
Ce proşti eram!
Acum, când trece...
băieţii tac de parcă ar vedea un înger al Domnului.
Ai mai văzut aşa ceva?
Recunosc că nu.
E uluitor ce poate face un om cinstit.
Un om cinstit cu o cauză.
Nu prea mă mai gândesc Ia asta.
Singura mea cauză e victoria.
Războiul e un coşmar. Alegi ce parte de coşmar preferi.
Apoi, faci totul ca să câştigi.
Pesimistul Pete!
D-Ie colonel...
Puterea guvernului sta în consimţământul poporului.
Orice guvern, de oriunde.
Vreau să mă înţelegeţi.
Noi nu consimţim şi n-o vom face niciodată.
Trebuie să vă întoarceţi...
în parlament şi să Ie explicaţi foarte limpede.
Spuneţi-Ie că Iuptăm aici...
pentru eliberarea de sub conducerea unei puteri străine.
v Asta e tot ce vrem. Asta e motivul războiului.
Am creat o ţară...
cu guverne statale puternice...
tocmai din cauza asta.
Să vă explic altfel.
Căminul meu e în Virginia.
Guvernul căminului meu e acasă.
Virginia nu va permite să fie condusă...
de un rege de Ia Londra.
Şi n-o să se lase condusă nici de un preşedinte de Ia Washington.
Virginia o să fie condusă de locuitorii ei.
Cauză!
Jimmy, am o pereche de regi.
Şi totul e pentru yankei.
Yankeii ăia lacomi.
Proştii ăia chiar nu pricep nimic.
Nu vorbesc decât de ciori.
Jim...
Stai jos! Cred că ideea mea...
analogie cu clubul e corectă. E foarte limpede.
D-Ie colonel, gândiţi-vă!
Să zicem că toţi ne-am înscrie într-un club.
După o vreme, mai mulţi membri încep să se bage...
în vieţile noastre personale.
Ne spun ce putem face şi ce nu.
N-am avea dreptul să ne retragem?
Să plecăm.
Noi asta am făcut.
Am făcut asta şi ei ne spun că nu avem acest drept.
Trebuie să recunosc.
Ştii cum să banalizezi lucrurile importante...
şi să Ie complici pe cele simple.
Te-ai gândit să candidezi pentru Congres?
Nu, dar e o idee bună.
Ce crede dl. Colonel Fremantle?
Englezii ne vor sprijini?
Da. O să vină când n-o să mai avem nevoie de ei.
Aşa cum băncile îţi acordă împrumutul când nu mai ai datorii.
- D-Ie parlamentar... - George.
Putem vorbi?
Noapte bună!
Pe mai târziu.
Cred că în următoarele zile o să fie o bătălie pe cinste aici.
Vreau să faci totul ca să-i pregăteşti pe băieţi.
Porniţi Ia drum în zori.
Vreau să ajungeţi Ia Gettysburg mâine seară.
Am înţeles.
CARTIERUL GENERAL FEDERAL
Bună seara, John!
Mă mir că ai găsit tabăra în agitaţia asta.
Exista un vechi proverb indian:
"ia-te după fumul de trabuc şi o să găseşti un gras."
Generale Hancock!
Ce mai faci, John?
Bine.
Dar brigăzile sunt decimate. Am nevoie de rezerve.
Mă ocup eu de asta. Ştim ce aţi făcut de dimineaţă.
- Afost o strategie de geniu. - Mulţumesc.
Am auzit că erai cu John Reynolds când a fost ucis.
Trimit cadavrul familiei, în Lancaster.
Le-ar plăcea o scrisoare de Ia tine.
O s-o trimit.
A fost soldat.
Şi un bun prieten.
Noi trei, eu, Reynolds şi Lo Armistead, am crescut împreună.
Războiul Mexican.
California.
Am rămas apropiaţi.
Oare ce face Lo? Dacă mai trăieşte.
Răspunde de una din brigăzile Iui Pickett.
Subalternul Iui Longstreet.
Remarcabil.
E dincolo de culme.
Aş vrea să-I văd, dar nu aici. Nu aşa.
Poate după război.
Unde vrei să mă duc dimineaţa?
Vreau să-ţi menţii poziţia pe flancul stâng.
Odihneşte-te, dacă poţi.
O să avem nevoie de tine dimineaţă.
Jeb Stuart încă mai pândeşte pe undeva.
Am înţeles.
Generale Reynolds...
ne-am menţinut poziţia.
CARTIERUL GENERAL CONFEDERAT
DI. General Trimble aşteaptă.
- ÎI primiţi acum? - Bine.
Vreau să trimiţi cât mai repede o patrula în căutarea generalului Stuart.
- Da, d-Ie. Imediat. - Mulţumesc.
Generale Trimble.
Cu tot respectul, cer o altă misiune.
Continuă, generale!
Omul ăsta e o ruşine.
Aţi ascultat ce v-au spus aghiotanţii?
întrebaţi-i pe generalii Gordon şi Ewell.
Puteam cuceri dealul.
Dumnezeu ştie că trebuia s-o facem!
Nu era nimeni acolo şi aveam tot oraşul în palmă.
Generalul Gordon a văzut asta. Era cu noi.
Eu, Ewell şi Gordon...
stăteam pe întuneric, că idioţii, dealul fiind pustiu.
Îmi cer scuze, d-Ie general.
Dealul era pustiu ca şi capul Iui nenorocit!
Toţi am văzut asta, martor mi-e Dumnezeu!
Eram acolo.
L-am spus: "D-Ie general Ewell, trebuie să cucerim dealul."
Generalul Jackson nu s-ar fi oprit dacă duşmanul fugea...
dealul era pustiu şi mai era lumină.
Domnul să ne ajute!
Nu ştiu...
Nu ştiu de ce...
Continuă, generale!
Da, d-Ie.
Domnule.
L-am spus generalului Ewell...
I-am spus:
"Daţi-mi o divizie şi cuceresc dealul."
N-a spus nimic. Stătea şi mă privea.
Am zis: "D-Ie general Ewell, daţi-mi o brigadă...
"şi cuceresc dealul."
Eram tot mai furios.
Generalul Ewell a dus mâinile Ia spate şi a clipit.
Aşa că am zis: "D-Ie general, daţi-mi un regiment...
"şi voi cuceri dealul."
N-a spus nimic.
Stătea nemişcat.
Am aruncat sabia în faţa Iui.
Am fi reuşit, domnule.
Şi un orb îşi dădea seama de asta.
Acum, duşmanul lucrează.
Se aud topoarele soldaţilor federali.
Mâine dimineaţă...
vor muri mulţi băieţi buni...
ca să cucerim dealul.
Domnule.
Cer altă misiune.
Nu e nevoie.
O să ne fii de mare ajutor.
Mulţumesc.
DI. General Meade.
Hancock. E atât de întuneric, că nu văd nimic.
Domnilor!
Sper că ne aflăm...
pe un teren propice.
E un teren propice, generale?
E un Ioc bun pentru o armată?
Foarte bun, domnule.
Sper că ai dreptate.
Pentru că mâine dimineaţă o să aibă Ioc o luptă aici.
D-Ie general Ewell, speram că după ce veţi trece prin oraş
veţi ocupa acel deal.
Nu mi s-a părut practic.
Din mai multe motive.
Mărşăluisem toată ziua, şi Iuptasem.
Iar ordinele dvs erau să fim precauţi în privinţa unei bătălii mari.
Aveam rapoarte de trupe federale dinspre nord, să trăiţi.
Iar noi nu am putut aduce suficientă artilerie care să tragă asupra acelui deal.
Am decis că ar fi cel mai bine să mai aşteptăm
după încă o divizie de-a noastră, a Iui Johnson.
Da, să trăiţi. Iar Johnson a sosit doar după asfinţit, adineauri.
E acolo acum, supraveghează terenul.
D-Ie general Early, credeţi că dimineaţă puteţi ataca pe flancul dvs?
Acel deal va fi o poziţie foarte puternică odată ce-I fortifică.
Iar asta fac exact acum...
Sunt conştient de asta foarte bine, d-Ie general.
Aţi studiat personal terenul, domnule?
Doar de Ia distanţă.
Nu cred că ar trebui să atacăm acolo.
Va fi cea mai puternică poziţie a Ior.
Trupele noastre au mărşăluit mult şi au luptat din greu azi.
Sugerez să păstrăm aceste poziţii în timp ce restul armatei atacă pe celălalt flanc.
Credeţi că un atac pe flancul dvs. ar putea avea succes?
Cred că ar fi foarte costisitor.
Foarte costisitor, să trăiţi.
D-Ie general Rodes?
Păi am putea ataca, bineînţeles, să trăiţi.
Dar băieţii mei sunt obosiţi, iar aceea este o poziţie puternică.
D-Ie general, îmi pare rău că nu am cucerit dealul azi.
Asta e, ziua s-a sfârşit.
DI general Lonstreet propune să îi ocolim prin dreapta
şi să Ie cădem în flanc
să fim între Meade şi Washington.
Adică să părăsim această poziţie?
Acest oraş pe care abia I-am cucerit, domnule?
Nu are vreo importanţă militară oraşul, d-Ie general.
Să manevrăm întregul corp de armată prin faţa unui inamic fortificat?
Dar totuşi îmi spuneţi că nu puteţi ataca dimineaţă?
Domnilor, dacă nici nu ne retragem, nici nu manevrăm prin faţa inamicului
atunci mai rămâne să atacăm. Mai vedeţi vreo alternativă?
- D-Ie general Hill? - Nu, să trăiţi.
Prea bine.
Vă mulţumesc, domnilor.
D-Ie general...
cred că am reacţionat prea încet astăzi.
Regret foarte mult.
Vroiam să fiu precaut.
Am fost mult prea precaut.
Aţi obţinut o victorie astăzi, d-Ie general.
N-a fost aşa mare. Putea fi mai mare.
Puteam fi mai agresivi.
Până Ia urmă rămâne o victorie.
Oamenii dvs. au luptat curajos.
E prima campanie în care Comandaţi Ia nivel de corp de armată.
Acum aţi aflat că nu e mereu aşa simplu cum pare.
Acum odihniţi-vă pentru mâine.
- Mai doriţi ceva? - Nu, mulţumesc.
Foarte bine.
De dimineaţă se va duce marea bătălie.
Ziua de mâine sau poimâine va determina soarta războiului.
Virginia e aici.
Tot Sudul e aici.
Ce vei face mâine?
Dimineaţa...
duşmanul se va afla Ia înălţime, pe poziţii fortificate.
Soldaţii Iui Longstreet vor fi aici...
şi băieţii mei sunt gata să termine treaba.
Dacă Ie spun să se retragă acum? Nu.
Au avut prea multă răbdare.
Duşmanul e pe deal...
şi ei sunt gata să termine treaba.
Dar nu ştiu ce ne aşteaptă acolo.
Câţi oameni sunt? Câte tunuri?
Nu cunosc flancurile.
Nu ştiu.
Dacă o să aştept în zori...
poate că Meade va fi presat să atace.
Asta I-ar face pe generalul Longstreet fericit.
Dar nu cred că Meade va coborî.
Şi nu cred că eu mă pot retrage, aşa că...
Facă-se voia Domnului!
JOI, 2 IULIE 1863 ADOUAZI
D-Ie maior Sorrel, ne cunoaştem.
Mulţumesc, d-Ie general.
În ultimele ore, am spionat poziţiile nordiştilor.
Le-am schiţat aici.
Lată cu stăm.
Armata federală e poziţionată sub forma unui cârlig de undiţă.
Porneşte de aici. Vedeţi cele două dealuri?
Acesta şi cel cu cimitirul.
Acolo şi-au concentrat trupele.
Cârligul începe de aici.
Descrie o buclă şi coboară de-a lungul crestei dinspre sud.
Se opreşte înaintea celor două dealuri rotunde şi înalte.
Nu exista trupe federale pe cele două dealuri.
- Eşti liber! - Mulţumesc.
Ştim că generalul Hancock conduce trupele din centru.
Sunt cam 60.000 sau 70.000 de oameni pe poziţii.
Poate chiar 90.000.
Am vorbit cu generalul Ewell despre sugestia ta...
de a ataca armata federala dinspre flancul drept.
EI considera că retragerea din Gettysburg...
şi cedarea sa în faţa inamicului ar afecta moralul soldaţilor.
E o mişcare inutilă şi ar putea fi şi periculoasă.
Nu eşti de acord?
Trebuie să atacăm.
Aş fi preferat să nu lupt pe terenul ăsta...
dar duşmanul profita de orice întârziere pentru a se întări.
Nu mai putem rezista mult aici.
Nu trebuie să permitem armatei federale să ne înconjoare...
şi să ne împiedice retragerea.
Trebuie să atacăm acum.
Ieri i-am pus Ia încercare şi el nu a uitat asta.
Oamenii sunt nerăbdători. Nu văd ce altă şansă am avea.
Da, d-Ie.
Foarte bine.
Domnilor!
- Bună dimineaţa! - Bună dimineaţa, d-Ie!
Longstreet va ataca pe dreapta, cu corpul 1.
Hi|| îl va sprijini...
şi Heth va fi în rezervă.
Oamenii Iui Ewell vor veni din stânga, pentru a opri duşmanul...
să-şi întărească flancul drept.
Da. Dar Pickett încă n-a ajuns.
E Ia o zi de marş în spate.
Îi am doar pe Hood şi pe McLaws.
Cred că diviziile Ior sunt suficiente.
- Cer permisiunea să vorbesc. - D-Ie general Hood?
Dacă avansam cãtre înălţimile stâncoase...
vor trage direct în noi.
Poate, dar pentru scurt timp. Divizia ta...
se va posta pe dealul acesta stancos, mic, neocupat.
De acolo, veţi ameninţa flancul inamic.
În toiul luptei, generalul Ewell va ataca din stânga.
Foarte bine.
- Generale? - Să mergem!
Generale Barksdale, Mississippi-ul e pregătit?
- E pregătit. - Foarte bine.
La luptă, Sam!
Dacă generalul Lee are dreptate...
războiul se va termina până Ia apus.
Vom vedea.
Nu-mi place să atac fără Pickett.
E ca şi cum ai avea o singură cizma.
O să aştept cât pot de mult.
Ştii cât de mulţi sunt?
Am numărat cinci corpuri, incluzându-Ie pe cele două care au luptat ieri.
Fără să-i numărăm pe cei care pot fi...
ascunşi după dealurile alea.
Cum Stuart nu mai e, nu putem şti sigur.
Ai grijă de tine, ai înţeles?
Şi tu, Pete.
Cu permisiunea ta.
Nu cred că am avut plăcerea.
E generalul-maior John Bell Hood, dar noi îi spunem Sam.
Unul dintre comandanţii de divizii. Băieţi din Texas şi Alabama.
Aţi fost în Texas, din câte ştiu.
Da. Am trecut pe acolo.
Din cauza marinei yankee, care nu m-a lăsat să opresc în aIt port.
Texasul e un Ioc magnific.
E plin de indieni şi de mexicani...
de cowboy, bandiţi şi desperados.
E mai cald şi mai umed decât aici.
Dacã se poate aşa ceva.
Tipul ăla, Hood...
se luptă pe măsură aspectului sau?
Arata aşa cum i-o cere rolul.
Îşi face treaba.
O armată foarte interesantă.
Domni din Virginia care luptă alături de temerarii din Texas...
şi de cei din mlaştinile Louisianei.
Sunt adunaţi de pe tot continentul.
Cum şi eu I-am străbătut în bună măsură, mă simt în parte...
un membru al acestei misiuni.
Vă spuneţi americani, dar sunteţi englezi strămutaţi.
Uitaţi-vă cum vă cheamă, Lee, Hood...
Longstreet, Jackson, Stuart.
Eu sunt olandez Ia origine.
Şi adversarii voştri |a fel. Meade, Hooker, Hancock şi...
s-o spun? Lincoln.
Aveţi acelaşi Dumnezeu, aceeaşi limbă, aceeaşi cultură şi istorie.
Aceleaşi cântece, poveşti, legende, mituri.
Dar idealuri diferite.
Idealuri diferite.
E foarte trist!
Şi voi, englezii, aţi avut un război civil, nu?
De mult. Acum, nu s-ar mai întâmpla aşa ceva.
Regaliştii şi capetele rotunde.
"Tăiaţi-i capul!"
Erau capete peste tot.
Oriunde păşeai, dădeai peste un membru al familiei regale.
Acum suntem mult mai civilizaţi.
Vă asigur.
Ţara dv. şi a mea au multe în comun.
Sper că vom deveni aliaţi.
Guvernul dv. Nu s-ar alia cu Confederaţia...
care acceptă sclavia. Ştiţi asta. Şi eu o ştiu.
Trebuia să eliberăm sclavii şi după aceea să atacăm Fort Sumter.
Noi, sudiştii şi voi, englezii, avem un lucru în comun.
Mai bine pierdem războiul, decât să acceptăm că am greşit.
V-am bătut de două ori, din câte-mi amintesc.
Sinceritatea dv. E admirabilă, deşi un pic excentrică.
Excentricitatea prinde bine unui general.
Nouă, sudiştilor, ne plac oamenii credincioşi şi puţin nebuni.
Cred că de asta femeile se îndrăgostesc de preoţi.
Dacă îmi permiteţi...
ce-i opreşte pe yankei din a ne ataca aici?
Observ că nu v-aţi deranjat cu fortificaţii...
Am fost în alertă azi.
Dar bătrânul George Meade n-o să ne facă vreun favor.
Ce trebuie să facem e să-I determinăm să ne atace el.
Iar pentru asta trebuie să ocupăm teritoriu periculos
între el şi Washington.
Apoi... apoi politicienii îl vor presa să ne atace.
Care va şi face, după suficient timp.
Ah, înţeleg. Foarte ingenios. Foarte ingenios.
Deci Lee nu sapă tranşee...
ştiind cu siguranţă că Meade nu va ataca aici.
Meade se va aştepta ca Lee să ocolească pe Ia sud
într-o încercare de a-i tăia legătura cu capitala, proviziile şi rezervele.
Aşadar cât timp Meade îşi consideră poziţia, de teama de a fi atacat în flanc...
Lee îl va ataca de fapt aici, unde nici nu se aşteaptă.
Indus în eroare de propriu-i sentiment de falsă siguranţă
derivat din faptul că pare a avea în control poziţii topografice superioare...
pe scurt, terenul înalt.
Genial. Genialitate militară absolută.
D-I general Lee este strategistul suprem,
un maestru al indusului în eroare a adversarului.
Domnule, este superb să mă aflu pe acest câmp de luptă.
Bine, voi transmite
complimentele dvs d-Iui general.
O dimineaţă minunată, d-Ie colonel Freemantle.
În numele Tatălui, al Fiului şi al Sfântului Duh.
Amin.
Generale Longstreet.
Pot să te însoţesc?
Sigur. Mă bucur că sunteţi alături de noi.
Căldura îmi aminteşte de Mexic.
Căldura de acolo e mai uscată.
Ce armată bună era aia!
Am atacat fortificaţiile de Ia Chapultapec cu George Pickett.
Reynolds... Bătrânul meu prieten, Ulysses Sam Grant.
- Ce oameni erau în armata aceea! - Aşa e.
Unii dintre ei ne aşteaptă pe culmile astea.
Nu ştiu. Uneori sunt tulburat.
Băieţii ăia în albastru nu par duşmani.
Ştiu.
Pe unii dintre ei i-am condus. Am jurat să-i apăr.
Nu pot lupta contra Georgiei sau a Carolinei de Sud.
Nu pot lupta cu familia mea.
Nu. În primul rând, suntem credincioşi Virginiei.
Ei îi suntem datori.
N-a existat nici o îndoială.
- Probabil. - Să nu ne gândim Ia asta acum.
Dumnezeu va hotărî.
Noi trebuie să ne facem datoria.
Generale?
Milităria prezintă o problemă.
Ca să fii un bun soldat, trebuie să-ţi placă armata.
Ca să fii un bun comandant, trebuie să fii dispus să ordoni moartea...
a ceva ce iubeşti.
Noi doi nu ne temem de moarte.
Dar vine şi clipă...
Niciodată nu eşti pregătit pentru atâţia morţi.
Un prieten mort nu e o surpriză. Ca şi un salut către camarazii rãpuşi...
dar războiul continua, oamenii mor...
şi preţul e tot mai ridicat.
Suntem pregătiţi să pierdem câţiva, dar nu să-i pierdem pe toţi.
Asta e marea capcană.
Când atacaţi, să fiţi hotărâţi.
Trebuie să vă dăruiţi în totalitate.
Plutim într-o mare de sânge şi vreau să se termine.
Vreau să fie ultima bătălie.
M-am trezit de dimineaţă şi am crezut că generalul Meade a plecat.
Că nu va lupta aici. Da.
M-am trezit şi mi-am spus: "Meade va pleca...
"şi războiul va merge mai departe."
O să regrete că a rămas.
Domnul să fie cu tine!
Şi cu dv.
E spre sud.
Credeam că rebelii sunt în Gettysburg. Credeţi că ne ataca pe flancuri?
Preferatul mamei. Haide!
Lawrence, ce se întâmplă?
Caporalul Estabrook s-a prezentat Ia datorie!
- Brook, parcă erai bolnav. - Da, d-Ie.
Cum te simţi?
Mă deranjează stomacul. Am vomitat.
E de Ia mâncare.
- Termină. O să plecăm. - Da, d-Ie.
- D-Ie colonel Chamberlain. - D-Ie colonel Vincent.
Adunaţi-vă oamenii! Urmaţi-mă şi fiţi gata să alergaţi.
O să pornim spre vârful dealului.
-Ai înţeles? - Da, d-Ie. O să-i pregătesc.
Rebelii se organizează pe flancul stâng.
Trebuie să-i urmăm.
- Grăbeşte-te! - Da, d-Ie.
Sună adunarea!
După mine!
Încărcaţi!
D-Ie general.
Pământul e presărat cu bolovani.
E plin de tranşee ocupate de soldaţi.
Printre stânci sunt tunuri.
Fiecare mişcare îmi e observatã.
Dacă atac conform ordinelor, pierd jumătate de divizie.
Ne văd de sus, de pe dealul ăla.
Trebuie să-i ocolim prin dreapta.
Să-i atacăm din spate.
Comandantul nu va permite o manevră de învăluire.
Am cerut asta ieri, am cerut-o toată dimineaţa.
Am cerut să nu atacăm deloc.
Nu pot opri acţiunea, ştii asta.
Daţi-mi voie să ocolesc dealul mare prin sud.
E liber. Dacă pot instala o baterie acolo...
N-avem destul timp.
Trebuie tăiaţi pomii, ca să amplasezi artilerie.
S-ar întuneca înainte să începi să tragi.
Pe de altă parte, dacă ei instalează tunuri acolo...
o să ne măcelărească. Trebuie să cucereşti dealul.
N-au nevoie de tunuri ca să-I apere.
Ajunge să arunce stânci peste noi.
Cucereşte-I!
D-Ie general.
O fac protestând.
Sam, eşti cel mai bun om al meu.
Dacă eşti pregătit, de ce nu cuceriţi dealul?
Iar trag prea departe.
Aţi văzut că rebelii trag mereu mai departe?
- Tom? - Da, d-Ie?
Dacă era un pic mai aproape, mama ar fi fost distrusă.
Treci în spate! Adună-i pe cei rămaşi în urmă.
Nu sta lângă mine.
Lawrence, eu nu...
SUB VÂRF
Toată armata rebela e acolo...
şi ne ataca pe flancuri. O să ajungă aici imediat.
Trebuie să menţinem poziţiile.
Bine. Tu rămâi aici.
Laşi steagurile aici şi postezi regimentul Ia stânga liniei ăsteia.
Restul brigăzii se adună Ia dreapta ta. E clar?
- Da. Ellis, rămânem aici. - Da.
Regimentul tău va fi Ia stânga.
- Colonele, vei fi în capăt. - Bine.
Vei asigura extrema stângă a armatei unioniste, ai înţeles?
Frontul ţine de aici, până pe Cemetery HiII...
- Dar se opreşte aici. - Am înţeles.
Nu vă retrageţi, orice ar fi.
Dacă fugiţi, ne vor putea flanca.
Duşmanul va ajunge pe culmea dealului...
şi va ataca armata din spate.
-Apăraţi poziţia până Ia ultimul. - Am înţeles.
O să vedem cum luptă profesorii.
Ellis, amplasează regimentul. Să vină comandanţii!
Da, d-Ie.
Ţintaşii, Ia stânga!
Batalion, Ia dreapta!
Alinierea! Marş!
Gornist, sună adunarea ofiţerilor.
"Până Ia ultimul. " Ultimul ce?
E doar un discurs.
Ultimul cartuş? Ultimul om?
Ultimă palmă de pământ? Ultimul rebel?
Înaintaţi!
Marş!
Întoarceţi tunurile!
Regimentele 83 Pennsylvania, 44 New York şi 16 Michigan...
se vor deplasa spre dreapta. Dacă vă uitaţi în stânga, veţi vedea...
că nu e nimeni acolo.
Pentru că aici e capătul. Armata unionistă se opreşte aici.
Noi suntem flancul.
Aţi înţeles, domnilor?
Nu ne putem retrage.
O să fim încăpăţânaţi azi.
Trimiteţi băieţii pe poziţii, să stea ascunşi.
Adunaţi cât mai multe stânci, ca să vă protejaţi.
Rezervele să se retragă 20 de metri.
Pământul mocirlos ne ajută.
Dacă aveţi răniţi sau penetrează linia...
folosiţi rezerve. Cum stăm cu muniţia?
Avem cam 60 de focuri de fiecare.
E bine. 60 de focuri. Cred... Da, e suficient.
Întrebări?
D-Ie colonel.
Mi se pare că lupta se duce de cealaltă parte a dealului.
Noi suntem uşa din spate.
Şi acţiunea se petrece Ia cea din faţă.
Dealul e abrupt şi stâncos. E pustiu.
Armata rebela o să-I înconjoare.
O să vină prin defileul de acolo.
Va avansa Ia adapostul pomilor, încercând să ajungă pe flanc.
Domnilor...
noi suntem flancul.
Domnilor!
Domnul fie cu voi!
Căpitane Clark, du partea dreaptă a regimentului 83...
în direcţia asta, spre centru.
Ellis, ia stânga, dar fii atent! Flancul va fi expus.
- D-Ie colonel! - Caporal Estabrook?
Ce să fac cu prizonierii? Sunt căpoşii din 2 Maine.
Vrea vreunul să lupte?
- Vin rebelii? - Da.
Ne-am plictisi să stăm şi să ne uitam.
Cei care lupta cu noi nu vor ajunge Ia Curtea Marţială.
Nimeni nu mă face pe mine Iaş.
De ce nu?
N-o să pun pe nimeni să vă păzească. Sper să fiţi aici şi Ia sfârşit.
- Daţi-Ie băieţilor muschete! - Nu mai avem.
Aşteptaţi un pic!
O să primiţi arme în curând.
Sunt băieţii din New York. Rebelii se apropie.
Probabil că vin pe aici.
Soldatul Foss se roagă.
- Pui o vorbă bună şi pentru mine? - Da, d-Ie.
- Sunteţi fraţii Merrill, nu? - Da, d-Ie.
De ce nu staţi întinşi?
Nu pot nimeri nimic aşa.
Şi nici BiII nu poate. Ne place să Iuptãm din picioare.
Căutaţi un copac mai gros.
Vin!
Stai lângă mine, dar întinde-te Ia pământ.
Buster!
Pun pariu că toată armata rebela vine încoace.
Mergi pe linia frontului. Băieţii să se adăpostească.
Să strângă multe pietre şi să tragă cu grijă.
- Coboară şi întoarce-te. - Bine.
Trebuie să fiţi atenţi.
Unii încarcă, dar nu trag.
Unii se întorc acasă cu opt gloanţe pe ţeavă.
Nu trag nici un foc.
Domnule.
Foc!
Trageţi, băieţi!
Capul jos!
Aveţi grijă în stânga.
Trageţi!
Se retrag.
O să se întoarcă imediat.
- Cum merge? - Bine.
- D-Ie colonel. - Căpitane, avem răniţi?
- Răni Ia cap şi umeri. - N-au atacat în stânga.
înaintează pe acolo. Îi vedeţi?
Se întorc, băieţi!
D-Ie colonel, priviţi!
Asosit un nou regiment, care înaintează pe stânga.
Sunt acolo. Îi vedeţi?
Mai repede!
Nu cred că o să mai rezistam încă unui atac.
- Adună comandanţii de companii. - Imediat!
- Sergent Owen! - Da, d-Ie.
Du-te pe vârful dealului şi spune-mi care-i situaţia.
Da, d-Ie.
O să fim înconjuraţi. Uite ce facem.
Vreau un foc de baraj puternic.
Nu slăbiţi regimentul 83 Pennsylvania.
Să nu văd goluri în linie.
Eşti responsabil de asta, căpitane Clark. Ai înţeles?
Flancul drept se va deplasa spre stânga...
pe poziţii de două ori mai rare.
Vedeţi steagurile? Vor ajunge în extrema stângă.
Când ajungeţi acolo, rupeţi rândurile.
E clar?
Formăm o linie de bătaie în unghi drept.
Folosim cât mai mulţi oameni din rezerve.
Trebuie să contraatacăm când vor apărea goluri.
- Întrebări? - Nu, d-Ie.
Bine. La drum!
Locotenente, după mine!
Hai!
- Ce faci, Andrew? - Bine, d-Ie. Dv.?
Sunt obosit.
- Băieţii se lupta din răsputeri. - Aşa e.
Am omorât unul! Am ucis un rebel!
Buster, eşti teafăr?
O să-mi revin, dar o să-mi fie foarte greu să mai trag.
O să te ajute chirurgul.
Nu. Trebuie doar să mă bandajez.
O să mă întind câteva minute. Ghetele mă omoară.
D-Ie colonel, oamenii mei nu mai au muniţie.
Du-te Ia 83, să ne dea tot ce pot.
D-Ie locotenent, ia muniţia răniţilor şi a celorlalţi.
- Adunaţi tot ce puteţi de acolo. - Vin, domnule!
Trageţi! Ocupaţi golurile de aici!
Uite-i!
Să fiu al naibii!
Tot vin! Când o să se oprească?
Nu mai am multe. Mai am două gloanţe, atâta tot.
Vin pe flancuri. Sunt mai mulţi în stânga.
Regimentul 83 nu ne poate ajuta. Au şi ei probleme.
- D-Ie colonel, permiteţi să raportăm. - Ce?
Col. Vincent e grav rănit.
L-au nimerit imediat după începutul luptei.
Brigada Iui Weed ne-a venit în ajutor în vârful dealului.
Asta mi s-a spus. Dar Weed e mort.
Au mutat bateria Iui Hazlett acolo.
Dar Hazlett e mort. Din câte ştiu eu...
Poţi aduce muniţie de acolo?
Nu ştiu. E oribil. Dar rezistă.
Rebelii nu reuşesc să urce.
- E un deal abrupt. -Avem nevoie de muniţie.
Majoritatea oamenilor mei sunt răniţi.
Dacă rebelii o să atace în forţă, n-o să-i putem opri.
Trimite-Ie vorba să ia muniţia de Ia răniţi.
- Trageţi numai în plin. Du-te! - Vin!
Atenţie, băieţi!
Hai, trageţi! Tot aşa, băieţi!
Foc!
Trageţi în continuare!
Vin, băieţi!
Acoperiţi golul de acolo!
Am pierdutjumătate din oameni.
Mulţi sunt răniţi. Flancul stâng e slăbit.
- Cum stăm cu muniţia? - E pe terminate.
Domnule, se termina muniţia. Nu mai avem cu ce trage.
Unii băieţi nu mai au deloc.
Ce facem cu muniţia?
Băieţii mei au luat muschetele rebelilor şi trag cu ele.
- Trebuie să ne retragem. - Nu se poate.
Nu mai rezistam.
Dacă cedam, o să cucerească dealul şi flancurile vor ceda.
Vin!
Nu putem fugi. Dacă rămânem, nu putem trage.
Montaţi baionetele!
Noi coborâm, deci suntem în avantaj.
Sunt obosiţi. Montaţi baionetele!
Ellis, treci pe stânga. Eu trec pe dreapta.
Regiment, în arc de cerc Ia dreapta!
- Atacăm? - Da, dar uite cum.
O să atacăm maturând dealul.
Aşa cum ne-am retras de pe flancul stâng...
vom acţiona ca o uşă.
O să-i măturăm de pe deal pe măsură ce urca. E clar?
- A înţeles toată lumea? - Da.
Ellis, comanzi flancul stâng.
La ordinul meu, tot regimentul porneşte spre dreapta.
Bine.
Du-te!
Baionetele!
Haide! Înainte!
Repede, băieţi!
Să mergem!
Baionetele!
Atenţie!
Baionetele!
În arc de cerc Ia dreapta!
La dreapta!
La atac!
Hai!
Pistolul.
Sunt prizonierul dv.
Aşteaptă aici.
D-Ie colonel, băieţii continua să avanseze.
- Opriţi-i! - Au pornit spre Richmond.
- Richmond! - Au făcut destule pe ziua de azi.
Vi-I prezint pe băiatul ăsta din Alabama.
Cãpitane Hawkins, fratele meu, colonelul Chamberlain.
Domnule!
Îmi daţi nişte apă?
Da.
Tom, adu-i un bidon.
Da, d-Ie. Veniţi cu mine!
Ce mai faci?
De două ori!
Vă vine să credeţi?
De două ori.
Cum vă simţiţi în această zi minunată?
M-a lovit Ia subsuoară.
Fir-ar să fie, Ia subsuoară!
Cum se simte?
E braţul.
Doar un braţ. Trebuie să pierzi ceva.
De ce nu un braţ?
Renunţ Ia el mai uşor decât Ia alte organe, sincer să fiu.
Aş bea ceva tare.
Să văd ce pot face.
Faceţi treabă bună!
D-Ie colonel...
Aici sunt, Buster.
Armata a fost binecuvântată.
Vreau să vă spun...
că n-am luptat...
n-am luptat pentru un om mai bun.
Nu vă faceţi griji.
O să scape. E un irlandez dintr-o bucată.
D-Ie colonel, aş fi onorat.
D-Ie colonel, am ameninţat rebelii cu muscheta goală.
Ai voie.
Vi se ordonă să vă duceţi în vârful dealului.
- Newyorkezii mei o să ia prizonierii. - Da, d-Ie.
Am privit de pe poziţia noastră.
N-am văzut în viaţa mea aşa ceva.
Pot să vă strâng mâna?
Încă ceva, d-le colonel. Numele dealului...
Are un nume?
Little Round Top. Aşa se cheamă dealul pe care I-aţi aparat.
Cel mare pe care vă duceţi e Big Round Top.
Chiar aşa? O să ţin minte.
Ellis, retrage-ţi oamenii. Eu pornesc Ia drum.
Sam?
E anesteziat.
E mai bine să doarmă.
N-am văzut mare lucru.
Băieţii au atacat. Au ajuns Ia bolovani.
Cum a mers, Pete?
Bine, Sam.
Am cucerit stâncile?
Pe majoritatea.
Cel mai rău...
teren din câte am văzut.
Ştii ceva?
| se spune...
Bârlogul Diavolului. | se potriveşte.
Ce pierderi avem?
Încă nu ştiu.
E meritul băieţilor.
Trebuia să mă Iaşi s-o iau Ia dreapta.
Trebuia s-o luăm spre dreapta.
Are nevoie de odihnă.
M-aţi chemat, domnule?
Harrison.
Da.
Avem treabă Ia noapte.
Te simţi în stare?
"Toată lumea ar iubi noaptea...
"Şi n-ar mai venera soarele vulgar."
După ce o să se termine războiul, vreau să te văd pe scenă.
Ce doreşte dl. General?
Vreau să spionezi flancul drept al trupelor federale.
În ce stare se afla, ce rezerve au.
O să dureze toată noaptea, dar vreau date clare.
- Sluga dv. Umilă, d-Ie general. - Bine.
Harnrison, o să fie periculos. Iţi sunt recunoscător.
Mulţumesc, d-Ie.
Ce mă supăra Ia treaba asta...
e lipsa publicului.
Dacă o faci bine, nu află nimeni.
Nimeni nu te urmăreşte. Înţelegeţi?
E foarte greu pentru un actor.
Personajul pe care mi I-am ales este minunat.
Sunt un fermier cam prostuţ, înţelegeţi...
îngrozit de soldaţi. Nevastă-mea a fugit cu un căprar.
Iar eu acum răscolesc toată ţara după ea.
Sunt un personaj trist, demn de milă. Oamenii se uită de sus Ia mine...
îmi rânjesc pe Ia spate.
Iar în tot timpul ăsta îmi spun exact ce vreau să ştiu
despre cine e unde, câţi sunt, acum cât timp.
Iar ei habar nu au.
Sunt prea ocupaţi cu dispreţul.
Foarte multora nu |e pasă despre suflet, ştiaţi asta, d-Ie general?
Ciudat e că
după ce I-am tot interpretat pe nerodul ăsta,
a început să mi se facă mie milă de el
pentru că nimănui nu-i pasă.
Nimănui.
Ei bine,
toţi trebuie să facem sacrificii, nu?
Aşa e, domnule.
Haide, Harrison, încalecă, dă-i drumul.
- Si, Harrison... - Domnule?
Ai mare grijă, auzi?
Vă mulţumesc, domnule.
Du-te!
Generale, mă bucur să văd că eşti bine.
Am venit să primesc ordinele.
Se pare că generalul Stuart s-a întors.
Fiul risipitor.
A fost o luptă strânsă azi.
Domnule?
Aproape au cedat.
Simţeam cum cedează.
Pentru o clipă, am crezut că văd steagurile noastre pe deal.
N-a fost aşa de strânsă.
Atacurile n-au fost bine coordonate. Nu ştiu de ce.
Cu toate astea, aproape că am învins.
Parcă vedeam drumul liber până Ia Washington.
Ce face generalul Hood?
Cred că o să scape. S-ar putea să piardă un braţ.
Dumnezeule!
Nu pot renunţa Ia generalul Hood.
Câţi oameni buni au pierit azi!
Domnule?
Lo a cucerit câmpul de orhidee şi lanul de grâu.
Dar n-a ajuns şi pe culme.
Hood a câştigat Bârlogul Diavolului, dar nu şi dealul ăla micuţ.
Trupele federale sunt încă Ia înălţime. Şi au primit întăriri.
D-Ie general?
Drumul din dreapta e încă liber.
O să mă mai gândesc Ia asta.
Artileria noastră mai poate suporta o singură luptă.
Ştiu.
Lasă-mă să mă gândesc!
- D-Ie general... - Mă bucur că eşti teafăr.
Mai vorbim dimineaţa.
Auzindu-te vorbind despre maimuţe şi copaci...
mi-am amintit de un atac al artileriei în peninsulă.
Oamenii se puteau ascunde după un pom.
Era unul subţire şi băieţii s-au aliniat în spatele Iui...
într-un şir lung ce semăna cu o coadă de porc.
O lua când într-o parte, când în alta.
Proiectilul cădea aici, şirul o lua încolo.
Când cădea acolo, şirul venea încoace.
Era de văzut.
George, ce legătură are asta cu discuţia noastră?
D-Ie general!
Continuaţi, domnilor! Nu vreau să vă întrerup.
D-Ie general, aţi venit Ia ţanc.
Încercam să-I conving pe George de veridicitatea teoriilor moderne...
ştiinţifice, ale Iui Charles Darwin. Teoria evoluţiei.
Ideea ca oamenii se trag din maimuţe.
Nu e de acord.
- Aşa e? - Nu sunt.
L-am cerut generalului Armistead să nu-şi mai împuie capul cu blasfemii.
În momentele libere, trebuie să studiaţi...
probleme de importanţa militară.
Mi-a ordonat.
Sau poate să puneţi mâna pe whisky-ul de aici.
Sigur că da.
- Vreţi şi dv.? - Nu, mulţumesc.
DI. Comandant îmi împărtăşeşte dezgustul profund...
faţă de teoria maimuţelor.
Mulţi oameni deştepţi cred în cuvintele Iui Darwin.
N-o să fie invitaţi în cercul tot mai restrâns de prieteni al Iui George.
D-Ie general Longstreet.
Intenţionez să închei discuţia asta, o dată pentru totdeauna.
Bine.
Poate că unii dintre voi se cred urmaşii unor maimuţe.
Se poate să fie unii printre voi...
care mă cred şi pe mine urmaşul unei maimuţe, dar...
îl provoc să facă un pas înainte...
pe cel care spune că generalul Lee se trage dintr-o maimuţã.
-Aşa e! - E imposibil.
Ştiinţa se cutremură în faţa logicii de fier a intelectului tău abil.
Câte dintre rudele tale sunt maimuţe?
Ce ştii despre Sam Hood?
S-ar putea să-i taie braţul.
Dick Garnett nu se simte bine. Abia merge.
Dar dacă se iscă o bătălie n-o să poată sta deoparte.
Dacă i-ai ordona să stea deoparte...
Nu cred că poţi face asta.
Băiatul ăsta are voce.
E Kathleen Mavourneen.
Ce ştii despre Hancock?
M-am întâlnit cu el azi.
E acolo, Ia 1,5 km.
Doar la 1,5 km. Afost dur.
Foarte dur.
E cel mai bun om al Ior.
N-am văzut om mai bun.
Aş vrea să-I văd cât se poate de repede.
Ultima oară când I-am văzut pe Winn...
a cântat melodia asta. Chiar asta.
În California, când am fost toţi împreună pentru ultima dată.
Înainte să ne despărţim.
În primăvara lui 1861.
Myra Hancock.
O mai ştii pe Myra, soţia Iui Hancock?
Frumoasă femeie!
Era femeia ideală.
Erau o pereche frumoasă.
Frumoasă.
Garnett era cu mine în seara aceea.
Eram mulţi din vechea unitate. Oamenii cântau...
în uniformele albastre.
A doua zi plecăm.
Unii spre nord. Alţii spre sud.
Ne despărţeam.
Ne luăm adio ca între soldaţi.
"Adiol Baftă!
"Ne vedem în iad."
Mai ţii minte?
Spre sfârşitul serii...
ne-am aşezat în jurul pianului.
Şi Myra a cântat...
cântecul ăsta.
Mulţi ani, poate chiar niciodată...
n-o să uit asta.
Ştii cum a fost, Pete.
Winn mi-a fost ca un frate.
Îţi aminteşti?
Spre sfârşitul serii...
a fost mai dificil.
Cu toţii am început să...
S-a plâns mult.
M-am dus Ia Hancock.
L-am luat de după umeri. Am spus:
"Jur...
"Dumnezeu să mă trãsnească dacă...
"o să ridic mâna împotriva ta."
De atunci, nu I-am mai văzut.
Afost pe Malvern HiII...
Ia White Oak Swamp, Ia Sarpsburg, Ia Fredericksburg.
Mi-e teamă că într-o bună zi o să-I văd.
Dincolo de...
spaţiul ăla îngust şi mortal.
Mă gândeam să nu lupt acum.
Dar nu pot.
N-ar fi corect.
Probabil.
Mulţumesc, Peter.
Trebuia să discut cu cineva.
L-am trimis Myrei Hancock...
un mic pachet ce va fi deschis...
dacă e să mor.
Să o vizitezi...
după război.
Bine, Pete?
Mulţumesc.
Ce zi e azi, maior?
E trecut de miezul nopţii, d-Ie.
E deja vineri.
- Vineri, 3 iulie? - Da, domnule.
Mâine e 4 iulie.
Ziua Independenţei.
- Uitasem. - Dumnezeu are simţul umorului.
Îmi cer scuze că te-am ţinut până acum.
Îmi face plăcere.
Ne trebuie mai mulţi oameni.
Măjigniţi, domnule.
Pot să fac toată treaba.
Foarte bine.
DI. General Stuart vrea să vă vadă.
- Să-I poftesc înăuntru? - Sigur.
- Maior! - Da, d-Ie.
Să nu ne deranjeze nimeni.
- Foarte bine. - Mulţumesc.
DI. General Lee vă poate primi.
M-aţi chemat.
Mulţi ofiţeri valoroşi sunt de părere că ne-ai dezamăgit.
Spuneţi-mi, cine sunt aceşti domni?
Lasă asta! N-avem timp de aşa ceva.
Vreau să mă pot apăra...
N-avem timp.
Generale Stuart...
Misiunea ta era să scapi armata...
de cavaleria inamică.
Şi să raportezi orice mişcare a grosului trupelor inamice.
Misiunea n-a fost îndeplinită.
Ai plecat de aici...
şi zile întregi n-am ştiut ce faci sau ce face inamicul.
Între timp, am fost atraşi într-o bătălie...
fără să cunoaştem punctele forţe sau poziţia inamicului.
Fără să cunoaştem terenul.
Doar bunăvoinţa Domnului ne-a ferit de un dezastru.
D-Ie general, am avut motive.
Poate nu mi-ai înţeles ordinele.
Poate n-am fost destul de explicit.
O să vorbesc acum foarte clar.
Domnule...
tu şi cavaleria ta sunteţi ochii acestei armate.
Fără cavaleria ta, suntem orbi.
S-a mai întâmplat o dată.
Să nu se mai repete!
- Cum nu mai sunt... - Ţi-am spus că n-avem timp de aşa ceva!
N-avem timp.
Mâine o să Iuptăm din nou şi avem nevoie de tine.
Avem nevoie de fiecare om.
Gândeşte-te Ia vorbele mele...
şi învaţă din ele, ca un bărbat adevărat.
A fost o greşeală.
N-o să se mai repete. Îţi cunosc valoarea.
Eşti unul dintre cei mai buni ofiţeri de cavalerie...
şi serviciile aduse acestei armate sunt nepreţuite.
Nu vom mai discuta despre asta.
Subiectul e închis. Noapte bună, generale!
VINERI, 3 IULIE 1863
ULTIMA ZI
Colonele!
Ce faci aici?
Îmi odihnesc piciorul.
Bine.
Se vede până departe, de aici.
Unde ai fost?
Am trimis o trupă...
şi au găsit mai multe cadavre acolo.
Le-au dus cafea de care nu mai aveau nevoie.
Jefuitor de cadavre!
Ai făcut treabă bună ieri.
Rebelii nu se mai opreau.
Erau de admirat.
Crezi că o să vină şi azi?
Nu cred că au de gând să plece.
Avem doar 100 de oameni.
Chiar şi cu cei rămaşi din regimentul 2 Maine.
Poziţia e bună.
O diversiune.
Anunţă posturile de pază!
S-ar putea să fie o diversiune şi să vină tot pe aici.
Unde-i muniţia pe care am cerut-o?
Du-te Ia spital, vezi ce-i cu băieţii. Vezi ce face Buster.
Bine.
Ne trebuie alt curier.
Dacă mai alerg mult pe dealul ăsta, o să-mi cadă picioarele.
- Bună dimineaţa, generale. - Bună dimineaţa.
- însoţeşte-mă! - Bine, d-Ie.
Generale Longstreet, oamenii generalului Pickett sunt odihniţi.
Vreau să avansezi cu corpurile tale.
Cucereşte înălţimile din mijloc şi desparte frontul federal.
Diviziile mele, ale Iui Hood şi McLaws...
Au executat un marş forţat ieri şi au intrat direct în bătălie.
Şi-au pierdutjumătate din putere.
Am pierdutjumătate din oameni.
Sunt obosiţi, trebuie să se odihnească.
Sunt„
trei corpuri federale pe cele două dealuri stâncoase din dreapta.
Dacă înaintez cu toate trupele...
n-o să mai fie nimeni pe flancuri.
O să ne înconjoare şi o să ne strivească.
Sunt în tranşee, sunt dornici de luptă.
Sunt bine sprijiniţi de artilerie.
Vom ataca urcând pe dealuri, în câmp deschis.
Cum să comunicăm? Cum să ne coordonăm atacul?
Sunt strânşi laolaltă, ca într-un cerc.
Au trupe puternice în interior.
Oriunde am Iovi, pot aduce întăriri imediat.
Rezervele noastre sunt Ia kilometri depărtare.
Tunarii Ior ne văd orice mişcare.
Se uita Ia noi chiar acum.
Vor ceda în centru.
Le vin oameni de peste tot, au mii de arme...
şi noi nu mai primim nimic din Richmond. Dacă rămânem, Iuptăm.
Dacă ne retragem, am luptat două zile...
şi plecăm ştiind că nu i-am putut alunga.
Eu n-am lăsat niciodată inamicul să câştige. Niciodată!
Retragerea nu e o opţiune.
Inamicul ne-a atacat pe ambele flancuri.
A primit întăriri aici...
şi pe lateral e foarte puternic. Pe dealuri şi pe stânci.
Punctul slab e centrul.
Stăpânesc terenul înalt.
Dar vezi panta aia lungă?
E în centru, unde sunt vulnerabili.
Doar trupele generalului Pickett n-au luptat încă. Nu?
Cu generalul Longstreet Ia comandă, veteranul meu de nădejde...
vom ataca duşmanul pe terenul pe care I-a ales...
şi vom învinge.
D-Ie, un curier de Ia dl. Colonel Rice.
D-Ie colonel Chamberlain.
Ce urcuş, domnule!
Oamenii au nevoie de raţii.
DI. Colonel Rice m-a trimis să vă spun că vă puteţi retrage.
Să mă retrag?
Trupe odihnite vă vor lua locul.
DI. Colonel Rice vrea să vă odihniţi.
Vă voi arăta eu pe unde să vă retrageţi.
Să mă retrag.
Ellis, adună oamenii! Plecăm.
Am înţeles.
Unde mergem?
Într-un Ioc minunat.
E liniştit. Cel mai sigur de pe câmpul de luptă.
Exact în mijloc.
Da, generale.
Vom ataca pe centru.
Dar ai dreptate în privinţa flancurilor.
Hood şi McLaws au suferit pierderi grave ieri.
Îţi dau alte două divizii: cea a generalului Pettigrew şi cea a generalului Trimble.
Sunt puternici şi odihniţi.
Vei avea aproape trei divizii sub comanda, inclusiv pe a Iui Pickett.
Obiectivul tău e pâlcul acela de copaci.
Atacul va fi precedat de un baraj de artilerie.
Ne vom concentra focurile asupra unei arii mici.
Un foc al iadului, cum spunea Napoleon.
După ce artileria îşi va face treaba, atacul vostru va rupe frontul.
Vei avea aproape 15.000 de oameni sub comanda, generale.
Porneşte când eşti gata.
Dar te rog să planifici totul foarte bine!
Riscăm totul în atacul ăsta.
Cu permisiunea dv.!
Am fost în armata toată viaţa.
Am fost soldat şi am avansat. Mă cunoaşteţi.
Vă spun de acum că eu cred că atacul va eşua.
Nici măcar 15.000 de oameni nu pot cuceri culmea asta.
Sunt aproape doi kilometri de câmp deschis.
Când o să iasă din pădure, o să fie...
atacaţi de peste tot de artileria yankeilor_
Sunt băieţii lui Hancock.
Sunt protejaţi de pereţi de stâncă, aşa cum am fost noi Ia Fredericksburg.
Trebuie să ne facem datoria.
Facem ce trebuie făcut.
Da, d-Ie.
Colonelul Alexander răspunde de artilerie şi e foarte bun.
Ne bazăm pe el pentru a-i alunga de pe culme înainte să ajungeţi voi acolo.
Oamenii ştiu ce au de făcut. Toţi 15000...
se vor concentra asupra centrului. Culmea mai joasă de acolo.
Linia frontului e slabă acolo.
Generalul Meade şi-a întărit flancurile.
Sigur e slab în centru.
N-are cum să aibă peste 5.000 de oameni în mijloc.
Artileria colonelului Alexander îi va separa, ca Ia Fredericksburg.
- Am înţeles. - Cu bine!
La ce te gândeşti, generale?
Divizia Iui Pickett e din corpul meu.
Dar celelalte unităţi sunt ale luiA.P. Hill.
N-ar trebui să conducă gen. HiII atacul?
Poftim?
N-ar trebui să conducă generalul HiII atacul?
Îmi cer scuze.
întotdeauna am fost foarte precaut.
Foarte precaut.
Eşti cel mai de încredere om al meu.
Dacă putem cuceri culmea...
Putem. Şi o vom cuceri.
Generale, Domnul fie cu tine!
George, tu conduci atacul.
Pregăteşte-te!
Du-ţi oamenii în spatele copacilor. Discutăm detaliile mai târziu.
Du-te, George!
Iertaţi-mã pentru pantalonii rupţi. Un ofiţer nu poate călări aşa.
Colonele Alexander!
Tunurile federale de pe deluşorul ăla ne fac probleme.
Vreau că tunurile tale să Ie liniştească.
Apoi...
avansezi cu infanterie...
eliberând flancurile.
Porter, câţi ani ai?
Am 28, domnule.
Porter, trebuie să scăpăm de tunurile din centru.
- Asta e ţinta noastră. - Am înţeles.
- Mă bazez pe tine. - Bine. O să tragă fără pauză.
Bine.
Trageţi cu tot ce aveţi.
Daţi totul! Trageţi cu toate tunurile puternice.
Dar atacaţi doar când vă comand eu, când totul e pregătit.
Atunci, trageţi cu tot ce puteţi. Să nu stea nici un tun degeaba!
Dintr-un punct de observaţie, studiază pierderile.
Trebuie să-i alungăm de pe culme.
Dacă nu reuşim...
Să-mi spui când vi se termina muniţia.
Trebuie să ne rămână suficientă ca să sprijinim infanterie. E clar?
Da, d-Ie.
Johnston Pettigrew, Universitatea din Carolina de Nord.
Ştiu.
Încă se discută despre notele dv. Cu uimire.
Reputaţia dv. Ca student vă precede.
Am auzit că aţi scris o carte.
Afost o lucrare măruntă. Dacă dl. General vrea s-o citească...
- Sigur că da. - Vă rog să primiţi un exemplar!
Căpitane, adu-mi cartea din bagaj!
Îmi cer scuze, dar nu cred că azi am timp s-o citesc.
Domnilor!
Vreau să priviţi pâlcul de copaci de pe culme.
Acolo se vor uni unităţile noastre.
Veţi împrăştia cei 15.000 de oameni pe o linie de 1,5 km.
Toate unităţile vor porni spre acel punct de pe coama dealului.
Priviţi!
Centrul trupelor yankee. Un zid de piatră.
Un crâng de copaci.
Generalul Trimble şi divizia Iui Pender vor fi în stânga.
Brigada Iui Pettigrew va fi în spate.
Divizia generalului Pickett va fi pe flancul drept.
George, vreau să Iaşi două brigăzi în faţa...
şi una în spate, aşa.
Da, d-Ie.
Brigada Iui Garnett.
Aici e Jimmy Kemper.
Armistead în spate.
Bine. În regulă.
Garnett va rămâne pe flancul Iui Trimble.
Se va deplasa oblic, spre stânga.
În apropiere de Emmitsburgh Road...
vei face prima mişcare oblică, spre stânga.
Apoi, drept.
Apoi, spre stânga.
Şi tot aşa, după cum vei dori tu...
pentru a-i amăgi pe yankei şi a-i împrăştia cât mai mult.
Aveţi întrebări?
În regulă, domnilor.
Acesta e punctul de întâlnire. Pâlcul de copaci.
Vom folosi toată artileria.
Va ţinti aici, în centru.
Vom trage până vom rămâne fără muniţie.
După aceea, voi da ordinul şi puteţi atacă.
Cred că atacul ăsta va decide soarta acestei ţări.
Cei care au murit în trecut sunt acum alături de voi.
Vreau să spun că e o onoare să slujesc sub comanda dv.
Vă mulţumesc că-mi acordaţi şansa să lupt aici.
M-am rugat, d-Ie.
Poţi cuceri culmea?
Harrison.
Ordonaţi cuiva să-mi dea o muschetă!
Cred că azi o să atac şi eu.
Aş vrea şi o şapcă sau o haină cu nişte dungi pe ea.
Măcar o dată.
Cred că azi va fi ultima zi.
N-am câştigat dreptul ăsta?
Ştii ce o să se întâmple?
Îţi spun eu.
Trupele se aduna în spatele pomilor ălora.
Când vor ieşi, se vor găsi sub focurile de artilerie ale duşmanului.
Focuri precise, puternice. Vor trage cu tot ce au.
Infanteriştii vor merge 1,5 km sub focul inamic.
Şi vor înainta în câmp deschis...
sub focul muschetelor.
Vor fi încetiniţi de gardul acela.
Ce va rămâne din formaţia Ior va începe să se dezintegreze.
După ce vor traversa drumul ăla, vor fi ţinta artileriei mai mici.
Vor fi mitraliaţi.
Mii de şrapnele vor face găuri în linia de atac.
Dacă ajung Ia zid în formaţie compactă...
n-o să mai fie prea mulţi.
E o problemă matematică.
Dar poate...
ca artilerie noastră Ie va distruge defensiva.
Mai avem speranţe.
Hancock e acolo şi n-o să fugă.
E o chestiune matematica.
Dacă trec de drumul ăla, vom avea pierderi de peste 50 Ia sută.
Dar, Harrison...
nu cred că băieţii mei vor ajunge Ia zid.
Cu permisiunea dv.!
Îmi iau singur muscheta.
E cartierul general al Iui Meade.
Veţi rămâne în rezervă.
CENTRUL FEDERAL
Nu trebuie să săpaţi tranşee, dar nu plecaţi.
- S-a înţeles, maior Spear? - Da, o să amplasez oamenii.
Domnule, vă aşteaptă dl. General Hancock. Urmaţi-mă!
D-Ie general Hancock, colonel Chamberlain, regimentul 20 Maine.
Chamberlain.
Da.
Soldatii spuneau că trupele tale au luptat mai mult...
decât am fost eu informat.
Am luptat.
Mi s-a spus că ai ordonat atacul Ia baionetã.
N-are de ce să-ţi fie ruşine.
O să văd ce-i de făcut.
Avem nevoie de oameni curajoşi.
Şi avem nevoie şi de comandanţi de brigadă.
Până atunci, bravo!
Mulţumesc, d-Ie.
Cum stă unitatea ta?
Avem nevoie de provizii, de mâncare şi de muniţie.
S-a terminat.
Ocupă-te de cererea co|one|u|ui Chamberlain.
Vreau să completezi un raport.
Da, d-Ie.
Am înţeles că eşti profesor.
A trecut mult de atunci.
Uneori nici nu-mi dau seama de când lupt.
De trei ani sau de trei vieţi.
- Ce predai? - Retorică...
şi religia Ia colegiul Bowdoin, domnule.
Spune-mi, profesore.
Ştii vreo poveste din antichitate în care doi bărbaţi...
buni prieteni, aproape fraţi...
s-au aflat prin voia sorţii...
în tabere opuse, în timpul unui război?
Şi apoi, într-o zi...
s-au aflat faţă în faţă pe câmpul de luptă?
Dacă grecii n-au o asemenea poveste, romanii trebuie să aibă.
Cred că o găsim şi în Biblie, d-Ie.
Nu exista ofiţer...
care să nu cunoască pe cineva din cealaltă tabără. Ştiu sigur asta.
Dar în dimineaţa asta...
m-am uitat cu binoclul şi am văzut stindardele...
regimentelor 9 şi 14 Virginia pe dealul din faţă...
îndreptate către noi.
Parcă îi auzeam vocea.
Îi vedeam pălărie turtită.
Armistead comanda o brigadă a Iui Pickett şi sigur e acolo.
Credeam că ziua asta n-o să vină niciodată.
Credeam că războiul se va termina într-o lună.
Au trecut trei ani. Câţi au mai rămas?
Cine a visat că va dura atâta?
Tu ce ai face, Chamberlain?
Ce-ţi spun cărţile să faci?
Du-te şi odihneşte-te!
Azi n-o să se întâmple nimic.
Toţi sunt prea obosiţi şi prea încinşi, în ambele tabere.
O să stăm în rezervă, acolo.
Mulţumesc pentru apreciere.
Abia m-am întors din spital.
Ce nenorocire!
Nu mai au locuri.
Nu e umbră, oamenii sunt întinşi peste tot.
Amputează braţe şi picioare în faţa tuturor.
N-ar trebui să facă asta în public.
În asemenea momente, e nevoie de intimitate.
L-ai văzut pe Kilrain?
Cum se simte?
A murit.
De dimineaţa, înainte să ajung acolo.
Erau doi băieţi cu el.
L-a rugat să-ţi spună adio.
Şi că-i pare rău.
Îţi spun sincer, Lawrence.
Ţineam Ia omul ăla.
Adăpostiţi-vă, d-Ie general! Nu vă putem pierde.
Vine o vreme când comandantul corpului de armata nu contează.
Ce faci, Lo?
Bine, Dick.
Asta e bine.
Şi Diciorul?
E bine.
Nu pot să merg.
O să călăresc.
Nu se poate, ai fi ţinta ideală.
Azi atacam şi o să spargem linia frontului.
După ce yankeii o să fugă, avem drum liber până la Washington.
Poate că azi o să câştigăm.
Poate că azi o să fie ultima zi.
Poate azi.
Trebuie să mă duc acolo.
Lo!
Ne vedem în vârf.
Doamne, Lo! Nu e minunat?
Credeam că am pierdut tot.
- Întrebări? - Nu.
În regulă.
După ce tunurile se opresc, pornim rapid.
Nu ne oprim să tragem. Trebuie să ajungem sus cât mai repede.
Şi Garnett?
- Ce-i cu el? -Abia mai merge.
La dracu'!
George, ordonă-i să nu atace.
Generale Armistead, cum să fac aşa ceva?
D-Ie general Armistead!
Salutări!
Sper că emisarul Maiestăţii sale a petrecut o seară plăcută.
Am dormit ca un mort.
Ca un prunc. Am dormit ca un prunc.
Nu vă mişcaţi! La pământ!
Nu suntem în siguranţă nicăieri.
Toate locurile sunt Ia fel de bune.
Tragem de ceva vreme.
Nimeni n-o să aibă un avantaj clar.
Dacă mai irosim muniţia în ritmul ăsta...
n-o să mai putem să sprijinim atacul.
N-aveaţi suficientă muniţie Ia început?
Tunurile federale ne-au făcut să retragem trupele de aprovizionare.
Ne ia mai mult să încărcăm chesonul.
Trebuie să tragem mai rar...
ori o să reducem numărul tunurilor care pot sprijini infanterie.
La naiba!
O să-i cer generalului Pickett să amâne atacul până Ia aprovizionarea tunurilor.
Chesoanele cara puţină muniţie. O să dureze o oră s-o distribuie.
Între timp, inamicul o să pună stăpânire pe deal.
Dacă întârziem...
nordiştii o să-şi poată întări liniile.
Chiar şi dacă recuperăm mai multe provizii...
putem să Ie provocam mai multe pagube decât ne provoacă ei?
Înlocuiesc trupele Ia fel de uşor pe cât Ie alungam noi.
Aduceţi muniţie şi trageţi în continuu.
Nu pot trimite divizia Iui Pickett...
până nu scăpăm de tunurile de pe culme.
Am auzit că aveţi strămoşi militari iluştri.
Cine v-a spus? Kemper?
Mi-a spus că unchiul dv. a aparat fortul McHenry...
în războiul din 1812.
Şi că a avut în grija versiunea originală a Star-Spangled Banner.
Apreciez ironia.
D-Ie colonel Fremantle.
Nu începe şi nu se termină cu mine sau cu unchiul meu.
Toţi suntem fiii Virginiei aici.
Maiorul care comanda tunurile:
E James Dearing.
A absolvit primul Ia West Point, înainte de secesiunea Virginiei.
Băiatul de acolo, care stă cu stegarul.
E soldat Robert Tyler Jones.
Bunicul Iui a fost preşedintele Statelor Unite.
Colonelul din spatele meu e William Aylett.
Strãbunicul lui...
era Patrick Henry, din Virginia.
Patrick Henry i-a spus regelui George |||:
"Daţi-mi libertate sau moarte."
Sunt şi băieţi din...
Norfolk.
Portsmouth.
Din sate de pe râul James.
Din Charlottesville şi Fredericksburg.
Din valea Senandoah.
Majoritatea sunt deja veterani.
Laşii şi fricoşii au fugit.
Toţi ştiu ce au de făcut.
Ar putea ataca şi fără să fie conduşi de un ofiţer.
Cunosc gravitatea situaţiei.
Şi hotărârea duşmanului.
Ştiu că azi au de fãcut o treabă...
disperată şi mortală.
Ştiu că pentru mulţi...
va fi ultimul atac.
Dar nu mai e nevoie să |e spunem ce se aşteaptă de Ia ei.
Sunt dispuşi să facă sacrificiul suprem...
pentru victorie.
Victoria decisivă şi sfârşitul războiului.
Suntem toţi aici.
Când vă veţi întoarce în ţara dv., să Ie spuneţi...
ca toată Virginia a fost aici azi.
Un mesaj de Ia Alexander.
"Grăbiţi-vă, altfel artilerie nu va mai poate ajuta."
Ce ordonaţi, d-Ie?
D-Ie general Longstreet, să încep atacul?
O să avansez cu divizia mea.
Pentru gloria Virginiei, formaţi brigada!
Domnilor...
formaţi batalioanele!
Batalion, înainte!
Tată, în mâinile tale îmi încredinţez sufletul meu.
Sus! La posturi!
Să nu uite nici unul...
că sunteţi din bătrâna Virginie!
Virginia!
Bărbaţi din Virginia!
Pentru pământul vostru, pentru căminele voastre!
Pentru iubitele voastre!
Pentru soţiile voastre!
Pentru Virginia!
Înainte!
Marş!
Hai! Capul jos!
- Îpcarcă! - Incarc!
Faceţi loc! În faţă, băieţi! Unu, doi!
Suntem lângă dv., d-Ie general!
Hai, băiete!
Binoclul!
Treceţi peste gard!
Astupaţi golul!
Peste gard!
Hai! Mişcaţi-vă!
Păstraţi-vă forţele pentru atac şi treceţi peste gard repede!
Spune4.
Generale, Trimble îşi trimite complimentele şi spune
că dacă trupele pe care el a avut onoarea să Ie comande în această zi
nu pot câştiga această poziţie, nici dracu nu ne va salva.
Daţi-Ie o încărcătură dublă! Asta e!
Ridicaţi-vă! Foc!
Să înghită oţel!
Du-i asta generalului Longstreet cât mai repede.
Cu salutările mele.
Fir-ar să fie! Hai!
Fã-o!
Trageţi!
Înainte!
Rezistaţi acolo!
Trageţi mai departe! Colonele!
Înaiptează cu oamenii tăi! Ii atacăm pe flanc.
Înaintaţi!
Îi atacăm pe flanc.
Să-i ia naiba pe toţi!
Nu plec de aici...
până nu se termina lupta.
Vreau un banda] de compresie, până nu mor.
Înainte, băieţi!
Ce faceţi?
Trebuie să ne ajutaţi.
Ne ataca pe flanc!
Coboară în partea dreaptă şi vin direct spre noi.
Spre copaci! Îndreptaţi-vă spre centru!
Măriţi ritmul! Nu rămâne nimeni în urmă.
- Toată lumea fuge. - Bine.
Băieţi, măriţi ritmul!
Marş!
Hai, împreună!
Hai! Rup rândurile.
Cämam
Până pe culme, băieţi!
Înainte, băieţi!
Haide!
Ce părere o să ai mâine despre tine?
Bărbaţi din Virginia!
Rezistam. Cine vine cu mine?
Hai, băieţi!
Asta e, Lo!
Asta e!
Am câştigat!
Puneţi tunurile pe ei!
Distruge-i, Lo!
Ce se petrece? Nu văd ce se întâmplă cu băieţii mei.
Ce se întâmplă cu băieţii mei?
Maior, dă-mi binoclul!
E un rebel. Luaţi-I prizonier!
Ajutaţi-mă să mă ridic!
Îmi puteţi spune cum vă cheamă? Cine sunteţi?
Vreau să vorbesc cu generalul Hancock.
Ştiţi unde I-aş putea găsi pe generalul Hancock?
Îmi pare rău, generalul a fost împuşcat.
- A fost Iovit. - Nu!
Nu amândoi!
Nu toţi!
Te rog, Doamne!
O să aducem un medic cât se poate de repede.
Mă auzi, fiule?
Da, vă aud.
Spune-i generalului Hancock...
ca generalul Armistead îi transmite scuzele sale.
Poţi să-i spui...
cât de rău îmi pare?
O să-i spun, domnule.
D-Ie general Webb.
Dă drumul calului!
Maior Sorrel, am spus să-i dai drumul!
Va postaţi aici şi trageţi asupra Ior.
O să vină şi eu o să-i întâmpin.
Căpitane Goree, vino!
Care sunt ordinele dv.? Ce vreţi să fac?
Unde să mă duc?
Trebuie să vă retrageţi, d-Ie general!
Aduceţi tunurile!
Doamne!
Cum te simţi, T.J.?
Acceptabil, d-Ie.
Nu vin.
Păcat!
Da, d-Ie.
D-Ie general!
O să v-o spun direct.
Sunt momente în care mă îngrijoraţi.
N-are rost să muriţi aiurea.
Domnul vă va chema atunci când va fi timpul.
Ce ordonaţi, domnule?
Ne-am pregătit de defensivă, dar yankeii nu vin.
Hai, băieţi!
Am primit raportul pierderilor de Ia Pickett.
Generalul Armistead a dispărut.
Generalul Garnett a dispărut şi se pare că e mort.
Generalul Kemper e grav rănit.
Domnule, dintre cei 13 colonei din divizia Iui Pickett, 7 sunt morţi şi 6 sunt răniţi.
Ajunge. Îmi spui restul mai târziu.
- Maior! - Da, d-Ie.
Generalul Kemper vine spre noi?
Cred că da.
Generale Kemper.
Sper că nu eşti grav rănit.
Mi-au spus că e o rană mortală.
Mă rog să nu fie aşa.
Te pot ajuta cu ceva?
Pentru mine nu se mai poate face nimic.
D-Ie general Lee, vreau că oamenilor mei care au atacat astăzi...
să Ii se facă dreptate.
O să mă ocup de asta.
Mulţumesc, d-Ie general.
Eu îţi mulţumesc.
E vina mea.
Credeam că suntem invincibili.
Prieteni.
E numai vina mea.
Ascultaţi-mă.
Ascultaţi-mă, vă rog.
E numai vina mea.
Ascultaţi-mă!
Prieteni, vă rog, ascultaţi-mă!
Trebuie să ne odihnim.
Ne retragem, ca să mai putem lupta.
Vor fi şi alte ocazii.
Între timp, trebuie să acţionăm în ordine.
Să nu-i lăsaţi să vă vadă fugind. E clar?
Să nu vă vadă fugind.
Să-i mai atacăm o dată. Ne regrupăm şi mai atacăm o dată.
Ştiu că putem.
Domnul să vă binecuvânteze!
Se regrupează acolo. Mă tem că vor ataca.
Da, d-Ie.
Generale Pickett.
Vă regrupaţi în spatele dealului şi rămâneţi pe poziţii defensive.
Generale Pickett, ai grijă de divizia ta.
D-Ie general Lee.
Nu mai am nici o divizie.
D-Ie general...
Ne vom retrage...
imediat după ce vom strânge răniţii...
care pot fi deplasaţi.
Dacă ajungem Ia Potomac...
şi putem traversa cãtre Virginia...
nu vom mai fi în pericol.
Am nevoie de ajutorul tău, Pete.
Sunt foarte obosit.
Ce pot face, d-Ie?
D-Ie general?
Trebuie să avem grijă cum ne purtăm.
Moralul armatei e încă foarte bun.
Altă dată o să ne descurcăm mai bine.
Nu mor pentru noi.
Asta e o binecuvântare.
Dacă războiul continua...
Şi va continua.
Va continua.
Ce putem face, decât să mergem mai departe?
întotdeauna, aceeaşi întrebare.
Ce putem face?
Dacă ei luptă...
trebuie să Iuptăm cu ei.
Şi mai contează cine câştigă?
S-a pus vreodată problema asta?
O să ne întrebe asta bunul Dumnezeu în ziua Judecăţii?
Longstreet a fost rănit grav în 1864,
dar a rămas cel mai de încredere soldat al Iui Lee.
A murit în 1904, la 83 de ani.
După prima zi, divizia distrusă a Iui Buford a fost retrasă din prima linie
şi a păzit trenurile cu provizii pe durata întregii bătălii.
Buford a fost slăbit din cauza rănilor din toamnă
şi a murit în decembrie de pneumonie.
J.E.B. Stuart a fost rănit grav în lupta de Ia Yellow Tavern
şi a murit pe 12 mai 1864, Ia Richmond.
Harrison a supravieţuit atacului şi luptei.
După război, a revenit pe scenă pentru a juca Shakespeare.
Divizia Iui Pickett a fost practic distrusă.
EI a supravieţuit războiului,
dar înfrângerea I-a bântuit până în ziua morţii.
Hancock a supravieţuit rănii de Ia Gettysburg.
În 1880 a fost candidatul democraţilor Ia preşedinţie,
a fost învins de Garfield şi s-a retras din viaţa publică.
Soldaţii unionişti I-au dus pe Armistead Ia un spital, unde a murit după două zile.
Pachetul pe care Longstreet |-a trimis Iui Myra Hancock conţinea Biblia sa.
După Gettysburg, Chamberlain a fost rănit de şase ori
şi a ajuns general-maior. Pentru lupta de Ia Little Round Top,
a primit Medalia de Onoare a Congresului.
A fost ales guvernator de Maine de patru ori Ia rând
şi ulterior a fost preşedintele colegiului Bowdoin.
A murit în 1914, Ia 83 de ani.
Lee a luptat până Ia sfârşitul războiului, care a venit după doi ani.
A murit în 1870, poate cel mai iubit general din istoria Americii.
Aşa s-a încheiat confruntarea de Ia Gettysburg, cea mai sângeroasa bătălie
purtată pe tărâm american.
Pierderile ambelor armate au depăşit 53.000 de oameni.
Lupta decisivă dorită de Lee a fost un eşec,
dar spiritul armatei sudiste nu era înfrânt,
iar războiul a mai continuat încă doi ani devastatori.
Filmat Ia Parcul Militar Naţional Gettysburg
şi în Adams County, Pennsylvania.